82 



re-ligo, -lig é re, *'bortsäga', begagnande sig af viss ord- 

 formel 'bortsvärja' en ond ande. I denna betydelse 

 undanträngdes ordet senare af ett till sina samman- 

 sättningsdelar detsamma liknande, ex-cantare. 



I sin vidare utveckling torde religere betydt 'frukta' 

 och — jfr 'frukta Gud' — 'akta'. Sistnämda betydelse tyc- 

 kes ha föresväfvat Cicero: religiosi ex religendo, ut elegan- 

 tes ex eligendo, itemque ex diligendo diligentes, ex intelli- 

 gendo intelligentes. His enim in verbis omnibus inest vis 

 legendi eadem quae in religioso. ^ 



religio, religionis, *bortsägande, ^ bortsvärja nde. 



Den älsta gudsdyrkan bestod helt visst, i likhet med 

 hvad fallet varit hos andra folk, äfven hos romarena i 

 ett af fruktan för gudarne framkalladt ängsligt uppfyllande 

 af ritus i offerförrättningar och besvärjelseformlers utta- 

 lande. Också utgick enligt vårt förmenande ur ofvan an- 

 gifna grundbetydelse för religio en beteckning för 'besvär- 

 jelseformler' och 'böner'. ^ Dessa båda äro ju från littera- 

 turen kända under benämningarna 'carraina' och 'preces'. 

 Vi få väl icke mera för den ciceronianska tiden tänka på en- 

 bart dessa i uttryck sådana som 'religiones interpretari, ex- 

 planatio religionis', men uttryckens uppkomst kan ju stått 

 i beroende af en annan, äldre betydelse hos objektet för 

 utläggningen, än en senare språkkänsla nedlade i det. 



Synnerligen nära nyss angifna betydelse för religio trä- 

 der ordet i de af oss meddelade verserna ur Lucretius. 'Re- 



' De natura deorum, 2, 72. 



* Som utvikning redan härifrån kunde förstås: religio est = 

 det är förbjudet. Gellius N. A. 10, 15, 2 citerar nämligen Fabius 

 Pictors ord 'equo Dialem flaminem vehi religio est'. 



ä I vändningar sådana som 'delubra sanctissimis religionibus 

 dedicata' måste man vid ordet religionibus visst tänka på dedika- 

 tionsorden. 1 grek. är é^agdofiaL genom bestämda böner inviga 

 (ett tempel), medan redan hos Homeros förekomma de tvänne be- 

 tydelserna för aQij : bön, förbannelse. 



