84 



ning, men behöll namnet. ^ Häraf, men ock från betydelsen 

 'bön' framlockas 'religio' = 'hälgande' ^ af och 'helighållan- 

 de' ^ af person eller sak. 



Vi återgå till 'religio' i betydelse af afskräckande i 

 form af besvärjande. Besvärjelsen, som närmast syftade att 

 af hålla den onde demonen, kunde äfven förenas med en löf- 

 tesförpliktelse för framställaren; däraf 'religio = ed'. ^ 



Ur betydelsen besvärjande utgick äfven betydelsen guds- 

 fruktan, i det ordet religio från att beteckna en handling 

 gentemot gudomen öfvergick till att ange handlingens mo- 

 tiv. ^ I grekiskan är den äldsta synen på människans för- 

 hållande till gudomen uttryckt i daifjiöaijiovia. ^ 



Såsom tidigare — å sida 11 — redan antydts är det 

 från ett bruk, liknande detta sistnämda, nyare lexicografer 

 börja utvecklingskedjan af ordets — religio — i hvarandra 

 ingripande begreppslänkar. Det kan ha sitt intresse att här 

 söka ställa dess växlande betydelser i ett inbördes samman- 

 hang, ehuru vi med till buds stående lexikaliska hjälpme- 



' Nonnulla pars (tabularam Zeuxis) usque ad nostram memo- 

 riana propter fani religionem remansit. Cic. de in v. 2, 1, 1. 



- Quare quis est qui existimare possit huic novo pontifici 

 primam hane pest sacerdotium initum religionem (i. e. dedicationem 

 aedium Ciceronis) instituenti vocemque mittenti non et linguam 

 obmutuisse. . . Cic. de dom. 135. 



3 An si postem tenuerit pontilex et verba ad religionem 

 deorum immortalium composita ad perniciem civium transtulerit, 

 valebit in iniuria nomen sanctissimnm religionis? Ibd. 123. 



* Nocturna proelia esse vitanda, quod perterritus miles in 

 civili dissensione timori magis quam religioni consulere consuerit. 

 Caesar b. c. 1, 67, 3. 



° Naturae ias esse quod nobis non opinio, sed quaedam innata 

 vis adferat, ut religionem . . . Religionem eam, quam in metu et 

 caerimonia deorum sit, appellant. Cic. de inv. 2, 65; 66. 



8 Huru just en sådan 'Gespensterfurcht' uppkom under tiden 

 för kulturens på Kreta blomstringstid ocli tilltog i styrka under 

 följande period, då hälgedomarna på Euboia och i Ost-Boiotien åtnjöto 

 ryktbarhet, äfvensom om sättet att betvinga demonerna har senast 

 utvecklats afGruppe, Griechische Mythologie und Religionsgeschichte, 

 2 Hälfte, 1 Liet. Miinchen li)02, s. 752 f. och isyn. 758 f. 



