88 



extorres idem patria longeque fugati 

 conspectu ex hominum, foedati crimine turpi, 

 omnibus aerumnis adtecti denique, vivont, 

 et quocumque tamen miseri venere parentant 

 et nigras mactant pecudes et manibus diuis 

 inferias mittunt, multoque in rebus acerbis 

 acrius advertunt animos ad religionem. ^ 



Ofvan ha vi behandlat ett kausativ, som jämte det det 

 ingått i sammansättningar äfven som verbum simplex dröjt 

 i bruk vid sidan af motsvarande direkta transitiv. Van- 

 ligare än ett sådant förhållande torde varit, att kausativbild- 

 ningen i sin enkla form utgått ur språket och att denna 

 bildning kvardröjt blott i en del sammansättningar. Så är 

 fallet med 



*capo, capäre, 'låta taga' motsv. cäpere, taga. ^ Blott 

 med antagande af denna bildning capare och fasthål- 

 lande af dess ursprungliga kausativa betydelse få vi en 

 nöjaktig förklaring på förhållandet mellan form och be- 

 tydelse i nedanstående: 



mancupo, -ciipare (äfven -cipäre), bildadt genom juxta- 

 position af manu och capare, 'låta (någon) taga (nå- 

 got) med handen' =■ 'sälja'. — Georges framhåller väl 

 denna betydelseutveckling, men utan förutsättande af 

 den särskilda kausativa verbformen. 



nun-cupo, citpare, bildadt genom juxtaposition af nomen 

 och capare, 'låta någon 1. något ta ett namn', 'namn- 



' De rerum natura 3, 37—38, 41—45, 48—54. 



- Här inträder det egendomliga förhållandet att från samma 

 stam bildas verb med betydelser, livilka stöta nära till motsatsen : 

 gifva — taga; jfr fin. saatan — saan. 



