III. 



Om skendöd och sagan onn lefvandes begrafning. 



Föredrag af J. W. Runeberg. 



Den berömde klinikern och hygienikern Johan Peter 

 Frank, i sitt stora värk „System einer vollständigen medi- 

 cinischen Polizey" från slutet af 18:de århundradet, inleder det 

 utförliga kapitel, i hvilket han afhandlar„,fördomarne om troll- 

 dom och djäfvulskap". med följande ord: „För många af 

 mina läsare torde denna afdelning synas öfverflödig, i det 

 de föreställa sig, att jag här kämpar emot den torna skug- 

 gan af ett numera icke förhanden varande föremål. Jag 

 skulle visst önska att denna förebråelse skulle vara grun- 

 dad och att alla beskyllningar för lättrogenhet endast skulle 



träffa in på våra kära förfäder men ". I vår tid 



kunde dessa ord lämpligen tjäna såsom inledning till ett ka- 

 pitel om skendöd och lefvandes begrafning, ett ämne som 

 ännu af Frank ansågs vara mycket betydelsefullt och be- 

 handlades nära nog med lika hög grad af lättrogenhet, som 

 den han kort förut i fråga om trolleri och djäfvulskap be- 

 kämpat. Visserligen spelar denna iråga icke mera på långt 

 när samma roll som på Franks tid, eller under förra hälf- 

 ten af det 19:de århundradet, ens i det allmänna föreställ- 

 ningssättet och ännu mindre i vetenskapens uppfattning. 

 Men den grundlösa fruktan för ett hemskt öde, som skulle 

 hota en del människor i form af ett uppvaknande till lif i 

 grafven, väcker ännu hos mången beklämning i sinnet och 

 till och med för läkare torde icke alltid legenden om lef- 

 vandes begrafning fullt framstå såsom det den i det vä- 



