245 



af åtgärder för den dödas begrafning kan ju icke fullkom- 

 ligt uteslutas. Dock måste man på goda grunder betvifla 

 att det någonsin ens under förgångna mörkare tider, värk- 

 ligen inträffat, att en sådan i hysterisk dvala försänkt per- 

 son blifvit gömd i jorden eller lagts på bålet. Detta synes 

 högeligen osannolikt redan på den grund att, enligt sjuk- 

 domens natur, den häitiga psykiska invärkan, som en all- 

 varlig åtgärd i detta syfte skulle utöfva på den sjuka, vore till- 

 räklig för alt väcka denne ur dvalan. Och dessutom är sak- 

 naden af dödens totalbild i sådana tall så i ögonen fallande, 

 att, också hos den okunnigaste, åtminstone tvekan måste 

 uppstå om dödens värklighet och föranleda uppskof med 

 vidtagande af definitiva begrafningsåtgärder. Misstag med 

 aiseende å dödsdiagnosen äro visserligen icke ovanliga hos 

 allmänheten, men dessa gå i en motsatt riktning. Man be- 

 tviflar nämligen ofta nog, att döden värkligen inträdt, ehuru 

 grundade skäl för tviflet icke förefinnas. 



Den Kila rest af sanning, som återstår vid en gransk- 

 ning af skendödslegendens yppiga fabeldiktning, består så- 

 lunda däri, att det värkligen finnes hastigt öfvergående till- 

 stånd af skendöd, där afgörandet om hfvet definitivt upp- 

 hört eller ej för en kort tid kan vålla någon tvekan, vidare 

 att vid vissa nervösa sjukdomar dvallika tillstånd kunna in- 

 träffa, vid hvilka en icke sakkunnig, ythg eller lättfärdig iaktta- 

 gelse kan gifva anledning till någon missuppfattning, samt slut- 

 ligen, att de enskilda dödsteknen i undantagsfall kunna visa 

 sig osäkra hvar för sig tagna, ehuru icke i sin helhet sedda. 

 Härtill komma ännu trån andra områden af det organiska 

 lifvet hämtade analogier, hvilka i själfva verket dock äro all- 

 deles ohållbara och otillämpliga på den mänskliga organis- 

 men. På denna ringa värklighetsgrund är det, som skendöds- 

 legendens vidsträckta och rikt utsirade sagoslott blifvit uppfördt. 



Men hvad skall man då slutligen säga om dessa mång- 

 hundrade berättelser, som under äldre och nyare tider med- 

 delats i litteraturen om mer eller mindre ödesdigra misstag, 

 berättelser, som anförts och upprepats äfven af författare, 



