II 



Om skogarnas inflytande på Finlands klimat. 



Föredrag vid Finska Vetenskaps-Societetens årsdag den 29 April 1901. 



Af 

 Th. Homén. 



Nästan lika gammal som klagan att människosläktet 

 försvagas är äfven den öfver skogssköflingens vådor. Den 

 synes framträdt hos nästan alla kulturfolk ända från äldsta 

 tider. Sedan skogarna på större områden nedhuggits, för- 

 menades förhärjande torka, afbruten af öfversvämningar af 

 floderna, hafva uppträdt. Man kan ej neka att fakta gifva 

 stöd för denna åsikts riktighet. 



Under senaste tider har vetenskapen med rätt stor if- 

 ver upptagit till undersökning frågan om skogarnas inflytande 

 på klimatet. Resultatet af denna forskning kan dock tillsvi- 

 dare icke kallas obetingadt lysande; problemet har visat sig 

 för omfattande, för skiftande, för obändigt att med de van- 

 Hga hjälpmedlen så analyseras, att en totalutredning af frå- 

 gan skulle kunnat erhållas. Det afgörande experimentet, 

 kalhuggning af ett större område, eller en landsdel, hvars 

 klimat både absolut taget och relativt omgifvande länder 

 eller landskap förut noga undersökts, är för stort. Man har 

 sökt hjälpa sig på annat sätt och jämföra khmatet inom 

 skogbeväxta områden eller hela landsdelar med det på invid 

 liggande skoglösa slätter eller landskap. Resultaten af dessa 

 undersökningar hafva utfallit ganska olika i olika länder och 

 trakter af jorden. Öfverhufvud har såsom man kunde för- 

 moda luften visat sig något kyligare och fuktigare i skog 



