6 HOLSTEINSBORG DISTRIKT 
Ved Sydgrønlands Kyst naar den sjældent længere sydpaa end til Farvandet 
ud for Sukkertoppen. Den er gennemgaaende mindre svær end Storisen og op- 
træder i Modsætning til denne mest i Vintermaanederne, idet den undertiden 
kan ses fra Kysten af Holsteinsborg i December, forekommer almindeligere i 
Januar-Februar og er en sjælden Gang ogsaa observeret i Juni Maaned. I Reglen 
viser den sig mest til Søs, idet Strømmen holder den borte fra Kysten, men tvinges 
den af Storme ind mod denne, trænger den ind i Fjorde og Bugter og fryser da 
ofte sammen med Vinterisen. 
Man kan gennemsnitlig regne, at Vestisen observeres to Aar af tre i Distriktet, 
men kun hvert femte-sjette Aar naar den helt ind til Kysten. 
Vinterisen. Karakteristisk for Klimaet i Polaregnene er det Forhold, at 
Somrene altid er gennemgaaende kølige, medens Vintertemperaturen er under- 
kastet kolossale Svingninger fra Aar til Aar. Som Følge deraf kan der ikke ор- 
stilles almindelige Regler for Isens Udbredelse og Islægets Varighed, men Vinter- 
kulden er dog stærk nok til selv i ret milde Vintre at skabe Islæg — i alt Fald en 
Tid af Aaret — paa saadanne Steder, som er tilstrækkelig - beskyttet mod Sø- 
gang, og hertil maa i Almindelighed regnes Fjorde og dækkede Bugter. Disse 
indenskærs Farvande er derfor altid tillagt en kortere eller længere Tid af 
Vinterhalvaaret efter Vejrets og Kuldens Beskaffenhed. 
Nattekulden begynder allerede saa smaat i September Maaned, og er Vejr- 
forholdene normale og ikke ualmindelig urolige, lægger den første Tyndis sig 
omtrent paa samme Tid, men man kan ikke regne, at det faste, blivende Islæg 
dannes før hen i November Maaned, allerførst i Bunden af Fjorde og beskyttede 
Bugter, hvorfra det da efterhaanden breder sig ud mod Midten og Mundingen 
af Fjordene, saaledes at disse 1 Almindelighed er helt tillagt inden Udgangen 
af December Maaned. 
Har Efteraaret været regnfuldt, er Isen tilbøjelig til at г. sig tiden og 
de enkelte Fjordarme, hvor Tillobet af fersk Vand er betydeligt, saaledes Ikertök 
Fjordens nordlige Arm, Maligiak, har ofte fast Islæg først i Oktober. 
Paa mere aabne Steder, hvor det blæser stærkt, saaledes i Egnen omkring 
Sarkardlit 1 samme Fjord, kommer Islæget til Gengæld senere, ofte først hen 
imod Jul. | 
Iskanten naar dog ikke overalt ud til Fjordmundingerne, men holder sig 
inden for den Grænse, hvor den er beskyttet mod Sø fra Strædet. Som Følge deraf 
er Iskantens Beliggenhed afhængig af de lokale Forhold og ofte ret uforandret 
fra Aar til Aar, saaledes at Isen herfra er fast indefter, men usikker og afhængig 
af Vind og Vejr længere ude. 
N. Stromfjord er saaledes helt tillagt undtagen selve Mundingen, der altid — 
holdes aaben af den rivende Strom. I №. Isortok følger Iskanten Linien mellem 
de to fremspringende Pynter Nügssuak, som Grønlænderne kalder»Arnat kavdlunat«, 
og Akuliarusinguak Pynten, men i Reglen vil hele Hovedfjorden være tillagt, 
og det samme gælder N. og S. Kangerdluarssuk, medens den faste Iskant 
i Amerdlok Fjorden først begynder ved Augpilagtorssuak Fjældet. 
