HOLSTEINSBORG DISTRIKT 21 
sidste optræder paa flere Steder i Distriktet og i stor Mængde. Karakteristisk 
er endvidere den gule Anemone (A. Richardsoni), en nordamerikansk Skov- 
plante, der er ret hyppig i Distriktets sydlige Dele, i Krat og Urtelier, og 
som desuden kun kendes i Grønland fra Fjorden Søndre Isortox. Endelig kan 
af mere kendte Planter anføres den grønlandske El (Alnus viridis v. repens), 
der er fundet i Distriktets sydlige Del. 
Mod Syd synes der at være en udpræget floristisk Grænse gennem det 
høje Land lige Nord for den 66. Breddegrad, hvor Indlandsisen skyder en 
Udløber ud mod Yderkysten. Den er ikke alene Sydgrænse for de ovennævnte 
10 nordlige Typer, men der er 16 sydlige Arter, der naar op til den, uden at 
overskride den. Derimod gaar Distriktet mod Nord i floristisk Henseende uden 
Grænse jævnt over i det under Egedesminde Distrikt omtalte indlandsomraade. 
DYRELIV 
Karakteristisk for Dyrelivet i de arktiske Egne er, at det er fattigt paa Arter, 
men talrigt paa Individer. Det ligger imidlertid uden for denne Beskrivelses Op- 
gave at gøre Rede for alle Dyrearterne, af hvilke kun de almindeligst forekommende 
. og de for det grønlandske Erhverv vigtigste derfor nævnes i det følgende. 
Dyrelivet paa Landjorden. Haren (gr. ukalek) findes i næsten hele Distrik- 
tet undtagen paa Øerne. Den kan saaledes træffes helt ud til Yderkysten, men 
_ holder sig gennemgaaende mest til den indre Del af Landet, hvor den ynder jævnt 
stejle Skraaninger. Den er ikke helt almindelig, men dog langtfra sjælden. 
Rensdyret (gr. tugto) forekommer talrigst i den indre Del af Landet, men 
kan ogsaa strejfvis søge ud mod Kysten om Vinteren og Foraaret. Tidligere 
var de langt talrigere end nu, særlig 1 N. Stromfjordsgebetet, hvor de dræbtes 1 
Tusindvis, og hvor man overalt paa Landet finder saa mange Gevirer, dels fæl- 
dede, dels stammende fra dræbte Dyr, at de har givet Strømfjorden Navn (Nag- 
ssugtök). Nu drives Jagten kun af et ret begrænset Antal Grønlændere, idet 
største Parten holder sig til det nyopdyrkede Fiskeri paa Torsk og Helleflynder. 
Ifølge Fangelisterne er der 1 Femaaret 1913—171) skudt 188 Rensdyr gennem- 
snitlig pr. Aar; Tallet er næppe helt paalideligt, og heri er ikke iberegnet det Antal, 
der dræbes af Nordgrønlændere i Strømfjordsgebetet, men selv om man tænker 
sig, at Jagten giver et noget større Udbytte, er Nedgangen dog forbløffende stor, i 
Betragning af, at Indhandlingen i Femaaret 1836—40 beløb sig til henimod 5000 
Renskind aarlig, hvori altsaa ikke er medregnet Befolkningens eget Forbrug. 
Iøvrigt henvises til Tabel A, Side 34. 
Ræven (gr. teriangniak) findes overalt i Distriktet. Den forekommer tal- 
rigst i de indre Fjordarme, men plejer at nærme sig Kysten om Vinteren. Da alle 
Skindene afhændes, svarer Indhandlingslisterne nøje til Antallet af fangne Dyr. 
1) Anm. Tidsinddelingen i alle Regnskabspapirer og officielle Dokumenter reg- 
nes pr. Finansaar 9: fra 1. April til 31. Marts; for Nemheds Skyld anføres ofte kun 
det sidste Aar i Perioden, og denne Metode benyttes her. Е. А. 1916—17 betegnes 
derfor i det følgende som Aar 1917. 
