HOLSTEINSBORG DISTRIKT 81 
Det næste Trin i Udviklingen ег еп simpel Følge af Befolkningens Еот- 
mering og deraf følgende tvungne Udflytning til Steder, hvor Underlaget ikke 
bestod af Jord, men af den nøgne Klippe. Trækket gik iøvrigt to Veje enten ind 
i Fjordene eller hyppigst ud paa Yderøerne, hvor der var rigeligt med Bygge- 
materiale, men ingen Moræner. Muligheden for Bibeholdelse af den gamle Hus- 
form var dermed udelukket, og Forholdene tvang Befolkningen til at anvende 
en anden Туре med Mure af Tørv og Sten uden Nedgravning, ligesom Torssôk’en 
bortfaldt og erstattedes af en almindelig Husgang, til en Begyndelse bygget paa 
lignende Maade som i det gamle Hjem, vinkelret paa Midten af Facaden, men 
efterhaanden anbragtes den undertiden nærmere den ene Gavl eller ganske tæt 
ved denne, og for at forebygge Træk i Huset førtes den hyppigt i skraa Retning 
ud fra Facaden, eller man byggede deni Form af en Vinkel eller som en buet Linie 
og jævnlig afsluttet med en Vindskærm af Tørv foran Indgangen. 
Opførelsen af de store Fælleshuse er utvivlsomt knyttet til Øerne, hvor de 
forekommer hyppigst, eller i hvert Fald til saadanne Steder, hvorfra Fangsten 
blev drevet i det aabne Hav. I saa Fald var der Plads nok til mange Fangere, 
og det var naturligt, at man i det lille Samfund, der maanedsvis kunde være af- 
skaaret fra Omverdenen, sluttede sig sammen til gensidig Hjælp i Trangstid og 
til Underholdning i de lange Vinteraftener. Fælleshuset var desuden kun en videre 
Udvikling af Boligen i det gamle Hjem, hvor man efterhaanden — og muligvis 
allerede forinden Udflytningen fandt Sted — var gaaet over. til Opførelsen af 
større Huse, ofte sammenbygget i Forlængelse af hinanden. Man behøvede saa- 
ledes kun at fjærne Gavlen for at faa den nye Type frem. Denne var dog paa 
ingen Maade eneraadende, man benyttede ved Siden heraf ogsaa mindre Huse 
1 stort Antal særlig i Fjordene, hvor Befolkningen altid var ret faatallig. 
Hvad der bevirkede, at Grønlænderne senere opgav Brugen af Fælleshuse 
til Fordel for de mindre Familiehuse, kan vel ikke med Sikkerhed afgøres, men 
Bevægelsen staar rimeligvis i Forbindelse med Landets Besejling af Hvalfangerne 
i det 17. og 18. Aarhundrede. For at drive Tuskhandel med de Fremmede foretog 
Grønlænderne lange Rejser, der ofte varede aarevis, i hvilken Tid Husene har 
staaet mere eller mindre affolkede til Ulempe for de Hjemmeværende, der som Folge 
heraf har set deres Fordel i at gaa over til Benyttelsen af mindre Huse. Admini- 
strative Forhold har senere bidraget til at fremme denne Udvikling, saaledes at 
der nu gennemsnitlig kun bor 8—9 Mennesker pr. Hus. I Holsteinsborg Distrikt 
findes saavidt vides ingen Huse af den allerældste Type, men derimod adskillige 
Fælleshuse og talrige fra Tiden efter den allerførste Bebyggelse. 
I Overensstemmelse med foranstaaende er de gamle Bopladser grupperede 
omkring Distriktets 4 Hovedfjorde, nemlig N. Isortok med Bosted ved Ukivik. 
Amerdlok: Talrige Bopladser og enkeltliggende Hustomter paa Nordsiden 
indtil Kerrortussok, samt adskillige Husruiner paa Øerne i Fjordmundingen, saa- 
ledes paa Umånårssugssuak og Kagssit. 
Ikertök: Flere Bopladser paa Nordsiden af Fjordmundingen og en enkelt 
раа Sydsiden, Igdluligssuak. 
