HOLSTEINSBORG DISTRIKT 33 
_баег, Hvidfisk, Niser о. s. у. De indsendes hvert Aar til Trykning ved Godthaabs 
Bogtrykkeri og fordeles derefter blandt Befolkningen. 
Но. disse Lister, hvoraf et Uddrag er anført paa omstaaende Tabel A, er 
Sælfangsten i Tiden mellem 1876—80 og 1910—14 gaaet lidt fremad med en 
Stigning af 0.5 Sæler pr. Individ i Distriktet, men Treaaret 1915—17 viser i Mod- 
sætning hertil en betydelig Nedgang, saa at der nu kun erhverves 3 Sæler pr. 
Individ mod 5.3 i den ganske vist, ualmindelig gode Fangstperiode 1890—99. 
I disse Tal er indbefattet saavel smaa som store Sæler, men da Grønlænderne 
for Øjeblikket erhverver langt færre af de store Sæler — 9: Hvalros, Klapmyds, 
Sortside, Spraglet og Remmesæl — end tidligere, er Nedgangen i Virkeligheden 
betydelig større, end de anførte Tal udviser. (Jfr. Tabel B). 
I 1875 blev der saaledes fanget et lige saa stort Antal af store som af smaa 
Sæler, til hvilke sidste henregnes Blaasider og Netsider, medens Fangelisterne 
for Aaret 1915 viser et Udbytte af c. 74 % smaa mod 26 % store, og da en fuld- 
voksen Sortside, den almindeligst forekommende store Sæl, kan afgive 80—90 kg 
Spæk, medens Netsiden kun yder c. 12—18 kg, maa man foruden den Nedgang 
i Fangstudbyttet, som Tallene viser, regne med en yderlig kvantitativ Forrin- 
gelse, der næppe kan sættes lavere end с. 50 %. 
Paa den anden Side klager Befolkningen over Netsidernes stærke Aftagen, 
navnlig i de allersidste Aar, saaledes at en Fanger nu i det højeste kan tage 2 
Sæler paa 1 Dag under de allergunstigste Forhold, medens han tidligere ikke 
sjældent hjembragte indtil en halv Snes Stykker. 
Førelsen af Fangelisterne gaar dog kun tilbage til det Tidspunkt, da Sæl- 
fangsten forlængst var paa Retur, og for at man kan danne sig et sikrere Skøn 
over, hvor stor Nedgangen har været i de sidste c. 100 Aar, maa man bygge sine 
Iagttagelser paa Sælskinds Indhandlingen, der maa betragtes som en meget paa- 
lidelig Maalestok, da Grønlændernes eget Forbrug af Sælskind i alt Fald ikke 
er steget i Tidens Løb, men snarere taget af, og hvad de ikke har forbrugt, er 
solgt til Handelen. | 
I Perioden 1826—30 indhandledes gennemsnitlig 2,7 Skind aarlig pr. Individ, 
men efter 1846—50, da Produktionen endnu beløb sig til 2 Skind aarlig pr. In- 
divid, tog den stærkt af og er nu saa ringe, at der kun indhandles 0.08 Skind aarlig. 
Mellem 1826—30 og 1917 er Produktionen saaledes gaaet c. 97 % ned. 
Naar Spækindhandlingen i Modsætning hertil har holdt sig tilnærmelsesvis 
paa samme Højde siden Perioden 1826—30, beror dette paa, at Grønlænderne 
tidligere forbrugte store Kvanta Spek til Belysning og Varme, medens de nu 
afsætter saa godt som alt, hvad de producerer. 
I Almindelighed vil Kystbeboerne faa flere store Sæler end Befolkningen 
i Fjordene, hvilket da ogsaa fremgaar af omstaaende Tabel B., »Fangst af store 
og smaa Sæler i 1915«. 
. For Kerrortussox’s Vedkommende er Procenten af store Sæler saaledes 
betydelig højere end ved nogen af de øvrige Pladser, og dette beror udelukkende 
paa Fangernes Dygtighed og Interesse for Kajakfangsten, som drives i det aabne 
Dansk Grønland. II, ? 3 
