36 HOLSTEINSBORG DISTRIKT 
Det fremgaar iøvrigt af Beregningen, at Fangstudbyttet er bedst langs Kysten 
og aftagende, jo fjærnere man kommer denne. Sarkardlit ligger længst inde i 
Fjorden, derefter følger Sarfånguak, Ikerasårssuk og Sarkak, medens de øvrige 
Steder ligger langs Yderkysten alene med Undtagelse af Kerrortussok, men 
Fangerne fra dette Sted driver en stor Del af Aaret Fangst paa det aabne Hav, . 
og for Kolonistedets Vedkommende gør særegne Forhold sig gældende. 
Hvidfiskefangsten har kun ringe Betydning undtagen ved Sarfånguak, hvor 
Udbyttet har været 22 Stk. aarlig i det sidste Femaar. Af Niser tages nogle faa 
hvert Aar. | 
Det turde af det foregaaende fremgaa, at Befolkningen ikke er i Stand til 
at leve af Sodyrfangsten alene, hvorfor Fangerne er henvist til andre Erhverv, 
af hvilke de vigtigste er folgende: 
Hajfangsten er et gammelt Erhverv, der allerede i 1830 gav ret godt Ud- 
bytte og efterhaanden oparbejdedes saaledes, at der 1 Femaaret 1901—05 ind- 
handledes gennemsnitlig 334 Tdr. Lever aarlig. I de senere Aar er der fisket 
færre Hajer, og Fiskeriet indbragte i 1917—19 kun 949 Kr. aarlig. Det drives 
mest ved Kerrortussok og Sarfanguak. 
Revefangsten. Herom henvises til Afsnittet om Dyreliv. I 1917—19 
fangedes 269 Dyr til en Gennemsnitsverdi af 1502 Kr. pr. Aar. Belobet kom- 
mer næsten udelukkende Befolkningen 1 Sarfanguak og Itivdlexs Kommune til- 
gode. Rævefangsten kan ikke drives yderligere op, uden at det vil skade Bestanden. 
Rensjagten gav, som det fremgaar af Tabel A, et glimrende Udbytte i 
Aarene mellem 1825—1850. I Femaaret 1836—40 beløb Gennemsnitsindhand- | 
lingen af Rensskind sig saaledes til с. 5086 Stk., og Produktionen kulminerede i _ 
1839, da der indleveredes 7628 Skind paa Handelen, men dette Resultat naaedes 
kun ved en Rovdrift uden Lige. Den allerstorste Part af Kodet efterlodes, idet 
Jagten udelukkende dreves af Hensyn til den Indtegt, Grønlænderne opnaaede 
ved Salget af Skindene til Handelen, der bærer sin Del af Ansvaret for dette unyt- 
tige Myrderi, som let kunde være hindret ved at forbyde eller begrænse Skind- 
indhandlingen. 
Efterhaanden tog Rensdyrbestanden saa stærkt af, at Produktionen RE 
ned til en Ubetydelighed, og Rensjagten har i Øjeblikket ingen Betydning for 
Befolkningens Ernæring, idet kun ganske faa Familier periodevis driver Erhvervet. 
Dunproduktionen er ødelagt paa tilsvarende Maade ved en hensynsløs 
Rovdrift, idet hverken de ynglende Fugle eller Ungerne sparedes under Indsam- 
lingen af Dunene. Dette bevirkede, at Produktionen, der i 1830 kulminerede 
med en Indhandling af 2014.5 kg, c. 40 Aar efter var svundet ind til noget under 
"fie heraf. I Øjeblikket er Dunindsamlingen saa ringe, at regelmæssige Æg- og 
Duntogter er helt ophørte. 
Fuglejagten har navnlig Betydning for Kystbeboerne og drives især om 
Efteraaret og Vinteren. Ederfuglen og Lomvien er det vigtigste Fuglevildt og 
skydes i saa store Mængder, at der i de sidste 3 Aar gennemsnitlig er indhandlet 
518 kg Fuglefjer for en Pris af 259 Kr. 
