HOLSTEINSBORG DISTRIKT 43 
I 1802 havde Distriktet foruden Købmanden, 2 Assistenter og Præsten 8 
danske Underbetjente, ialt 12 Funktionærer, foruden Embedsmændenes Familier, 
i 1840 fandtes 10; i 1901: 6 og endelig i 1918: 8 Europæere ved Kolonien. 
ØKONOMI OG SAMFUNDSFORHOLD 
I Sydgrønland har det grønlandske Erhverv altid været drevet uden væ- 
sentlig Paavirkning eller direkte Indgreb fra Handelsadministrationens Side alene 
med Undtagelse af Hvalfangsten ved Holsteinsborg, hvis Befolkning de lokale 
Myndigheder i sin Tid overtalte til at tage: Del i denne Fangst, mod at Grøn- 
lænderne fik Part i Udbyttet samt Proviant og Brændevin under Brandvagt- 
ningen 9: Bemanding af Hvalfangerslupper og Afpatrouillering af Farvandet for 
at søge og jage Hvaler. Indirekte har man derimod støttet og støtter til Stadighed 
den Del af Befolkningen, der væsentlig giver sig af med Sælfangsten, som endnu 
maa siges at være det vigtigste og bærende Erhverv, bl. а. ved gennem Repar- 
titionen at yde den egentlige Fangerklasse større Beløb end de øvrige Erhvervs- 
drivende. Ved Fordelingen tages endvidere Hensyn til Fangernes større eller 
mindre Dygtighed, i hvilken Henseende de deles i 3 Klasser, som Helhed paa Grund- 
lag af det Antal Sæler, de enkelte Fangere erhverver. 
Til den første Klasse regnedes tidligere ifl. Rink de Fangere, der i gode 
Aar fik 50—100 Sæler og i daarligere 40—80, til anden Klasse de, der fangede 
henholdsvis 20—50 eller 16—40, og til tredie Klasse de, hvis Udbytte under 
tilsvarende Forhold var 10—20 eller 8—16 Sæler aarlig. 
Paa Grundlag heraf havde Holsteinsborg Distriktet i Aaret 1855: 20 ud- 
mærket gode Fangere, 63 gode og almindelige Fangere, 52 и Fangere 
og Begyndere samt 18 Fiskere. 
Lægger man den samme Skala til Grund for Inddelingen af Distriktets Er- 
hververe, hvoraf i Aaret 1917 108 Mand angives at være Fangere, 10 begyndende 
Fangere og 36 Fiskere, viser en Gennemsnitsberegning for Femaaret 1913—17, 
at der nu findes: 6 Fangere af første Klasse, 48 Fangere af anden Klasse, c. 64 
maadelige Fangere og Begyndere samt 36 Fiskere. 
Det fremgaar heraf, at Fangstudbyttet nu er langt ringere end før, og naar 
Rink 1855 angiver, at der egentlig kun gives en Næringsvej i Grønland, nemlig 
Sælfangsten i Forbindelse med Rensdyrjagt og Fiskeri, passer dette ikke med 
Forholdene, saaledes som de i Tidens Løb har udviklet sig ved Holsteinsborg, 
hvor c. 37 % af Erhververne enten slet ikke giver sig af med Sælhundejagt, eller 
i det højeste faar indtil 10 Sæler aarlig; og Grænsen for, hvad en Erhverver maa 
tilvejebringe, hvis Sælfangsten skal betragtes som hans Hovednæringsvej, maa 
endda sættes betydeligt højere. Andre Erhverv end de, der er knyttet til Fangst, 
Fiskeri og Jagt, gives ikke, men adskillige har deres Udkomme som Fastansatte 
i Handelens og Kirkevæsenets Tjeneste. Under Styrelsen er saaledes ansatte 17 
Mand som Udliggere, Haandværkere eller Arbejdere samt 1 Sygeplejerske og 4 
Jordemødre og under Kirkevæsenet 10 Kateketer, men heraf er rigtignok de 8 
