HOLSTEINSBORG DISTRIKT ] 51 
to Sæt Linto] og Anorak, men de fattigste ejer ofte kun et enkelt Stykke af hvert 
Sæt, og i saa Tilfælde kommer dette sjældent af Kroppen, før det falder fra hin- 
anden af Ælde og Slid. 
Om Sommeren foregaar de fleste Kvindearbejder, Flensning, Skindberedning, 
Madlavning udendørs, men paa Fangstpladser opholder Kvinderne sig mest i 
Teltene, hvor man er nogenlunde beskyttet mod de tætte Myggesværme, der findes 
overalt i Fjordene, hvor de gør Opholdet i fri Luft til en Lidelse. 
Den grønlandske Kvinde har ikke Stemmeret ved Kommuneraadsvalgene, 
men er ellers i enhver Henseende ligestillet med Manden. Medens han før 
Kristendommens Indførelse havde Ret til at jage hende bort, naar det passede 
ham, er hendes Stilling som Hustru nu: til Dags retslig betrygget. 
Børnene opholder sig meget ude, om Vinteren undertiden paa Ski, naar 
saadanne kan skaffes tilveje, om Sommeren leges der helst i Fjæren, hvor det er 
en yndet Sport at stritte med Sten eller pilke Ulke. Saasnart Drengen, ofte i en 
ung Alder, betros en Bøsse, gaar Turen i Reglen til Fjælds efter Ryper, der ogsaa 
ofte snares, eller i Baad efter Søfugle. ; 
Opdragelse i europæisk Forstand kendes ikke. Børnene faar Lov til at gøre 
alt, hvad de vil, og straffes aldrig. 
De Ændringer, Erhvervslivet 1 Tidens Løb er undergaaet, Samkvemmet med 
Europæerne, de kommunale Indretninger m. m. har ganske naturlig haft betydelig 
Indflydelse paa det grønlandske Samfund og paa mange Maader virket omdan- 
nende paa dette. 
Mærkeligt er det imidlertid, at Grønlænderne ganske uanfægtet af de mange 
nye europæiske Indretninger med Regler for Fattighjælp, Understøttelse о. L., 
endnu den Dag i Dag har bibeholdt de gamle Vedtægter, der dels indeholder 
Regler for Deling af de Sødyr, som en Fanger har erhvervet i Fællesskab med Kam- 
merater, dels forpligter ham til at give Pladsfællerne Part i Fangsten. Paa de 
største Bopladser er denne Form for Understøttelse, der kan sidestilles med Fat- 
tighjælp og Alderdomsunderstøttelse i moderne Samfund,.næsten helt bortfaldet, 
men ved de allerfleste Steder overholder man endnu disse gamle Vedtægter, og 
det er et stort Spørgsmaal, om ikke denne Form for Hjælp har langt større Betyd- 
ning for Samfundet, end hvad der ydes gennem Kommunevæsenet. 
Vedtægten byder, at der skal uddeles et Stykke Kød af passende Størrelse 
til hvert Hus, naar et Sødyr hjembringes til Bopladsen, desuden faar alle de Kvin- 
der, der ejer en grønlandsk Lampe, i Reglen et Stykke Spæk til denne. Ved Ka- 
ngerdluarssuk i Sukkertoppen Distrikt gaar man saa vidt, at Niser (Marsvin) 
fordeles ved fri Flensning, saa at Fangeren kun faar saa meget af Dyret, som han 
formaar at »redde« fra de øvrige. 
Indenfor Husstande, hvor to eller flere Familier bor sammen, betragtes de 
erhvervede Fødemidler i Almindelighed som Fælleseje og nydes i Forening; det 
samme gælder til Dels ogsaa de indkøbte Provisionssorter, idet Hovedreglen er, 
at alt hvad der koges heraf er fælles, hvorimod Brød, Penge о. |. betragtes som 
personlig Ejendom. 
4* 
