54 HOLSTEINSBORG DISTRIKT 
Sæler fastgøres under Bugseringen paa venstre Side af Kajakken ved Hjælp 
af en Bugserrem, der er saaledes indrettet, at den kan løsnes fra Kajakken med 
et eneste Ryk, om det skulde blive nødvendigt, og for at lette Bugseringen puster 
Fangeren Luft ind i Sælen gennem Endetarmen og holder den yderligere oppe 
ved Hjælp af en oppustet Blære. 
Kajakfangsten er et besværligt, farefuldt og vanskeligt Erhverv, som Grøn- 
lænderen kun kan lære til Fuldkommenhed ved at opøves fra Barnsben. 
Til Søs drives Fangsten paa bestemte Fangstpladser, som Fangeren nøje 
kender, og hvor han ved, at Sælen med Forkærlighed søger sin Føde. For at finde 
dem tager han Pejlinger af Fjældene, og naar disse er skjult af Skyer eller Vejret 
er taaget, holder han sig hjemme, saafremt han ikke søger andet Erhverv. 
Holsteinsborgernes almindeligst brugte Fangstplads ligger SV. for Jakobs- 
skæret с. 12 km fra Kolonien med Pejling Præstefjældet—Kekertarmiut og Aug- 
pilagtorssuax—Kârusulik Øen, nordvest for Manitsorssuak; men det vilde fore 
for vidt at gøre Rede for dem alle. 
I Fjordene er Pejlinger eller Kendemærker paa Fjældene overflødige, det 
man her holder sig til visse Strog, Bredninger, Bugter, Fjordmundingen eller 
Fjordbunden о. |. 
Af andre Fangstmetoder ег: 
Aabenvands-Skydefangst almindelig i Distriktet og benyttes dels om 
Efteraaret, idet Fangerne skjuler sig bag Skydevolde ved de Sunde, som Sælerne 
flokkevis passerer, dels om Vinteren fra Iskant, ogsaa kaldet Iskantfangst. Naar 
Dyret er skudt, gaar Fangerne hurtigst muligt ud i Kajak for at sikre sig Byttet. 
Vaage-Fangst er ligeledes almindelig og foregaar paa lignende Maade, naar 
Sælerne søger op for at aande paa Steder, hvor Strømmen holder Isen aaben. 
Kagssimassut-Fangst benyttes om Vinteren og Foraaret, naar Sælen 
paa milde eller solvarme Dage kravler op paa Isen for at nyde det gode Vejr. 
Fangeren kryber da forsigtig Sælen saa nær, at han kan sende den et Skud, dækket 
bag et mellem to Pinde udspændt Sejl, som er fastgjort til en lille Slæde, der 
skydes fremad, og hvorpaa Riflen ligeledes er fastbundet. Paa lave, grundede 
Steder hænder det, at Isen falder tør ved Lavvande, saa at Sælen, der har søgt 
ovenpaa den, ikke kan undslippe. Ved Maligiak blev der N taget mange 
Sæler paa denne Maade. 
Aandehul-Fangst bruges ved Sarkardlit, tildels ved Sarkak, men ikke 
andre Steder i Distriktet. Fangsten bestaar i, at Fangerne lurer ved et af de Aande- 
huller, som Netsiderne holder aabne i Isen for at faa Luft. Naar Sælen puster, 
skydes den, og Fangerne maa da skyndsomst sikre sig Byttet ved at jage en Har- 
pun i Dyret. 
Isgarn-Fangst anvendes overalt, særlig dog ved Sarfånguak. Garnene er 
8—10 m lange af samme Form som de nordgronlandske og anbringes ligesom 
disse under Isen, men Fangerne har gennemsnitlig kun 2 à 3 Stk. hver, da de 
mangler Slædehunde, som er en Betingelse for, at Fangsten kan drives i større 
Omfang, og længere bortliggende Garnpladser udnyttes. 
