56 HOLSTEINSBORG DISTRIKT 
siut), hvormed man under gunstige Forhold kan tage mange. Fuglefjældene ud- 
nyttes kun i ringe Grad, fordi de i Almindelighed er saa vanskelig tilgængelige. 
Dog lader Grønlænderne sig undertiden hejse ned i Fuglefjældet fraoven for at 
pille Æg. N 
Fiskeri og Fiskemetoder. Laks fanges saa godt som udelukkende ved 
Elvene, i gamle Dage ved Hjælp af Lyster eller Krog, i Gærder eller Ruser af 
Hvalbarder, men nu til Dags mest i Gillenet, der stilles ud fra Landet uden for 
Elvmundingerne ofte i Form af en »Gaard«, der enten er aaben paa den ene Side 
eller saaledes indrettet, at denne kan lukkes ved et paa Bunden nedsænket Garn, 
naar et tilstrækkeligt Antal Fisk er samlet i »Gaarden«. Ofte spærres Elven enten 
med et Garn eller med et Stengærde, hvor Laksene søger over med Højvande, 
og naar Vandet er faldet tilstrækkeligt, tages de med en paa en lang Stok an-. 
bragt Krog. 
Havfiskeriet blev tidligere næsten udelukkende drevet som Linefiskeri. 
Torsken fiskes nu i Juni og Juli Maaned med Garn, der er c. 32 X 4m 
store og sænkes ned paa Bunden nær Fjæren. Senere, naar Angmagssatterne er 
trukket bort, spreder Stimerne sig og tages da med Langline og Haandsnore. 
Helleflynderfiskeriet drives med Langliner ved Hjælp af en Motorbaad, 
som slæber Dorry'erne, der har en 2 å 3 Mands Besætning hver, tilsøs og efter endt 
Fiskeri tilbage igen. Hver Fisker har 1 Reglen 12 Langliner à 25 Kroge, altsaa 
600 å 900 Kroge pr. Dorry. a drives ogsaa med Haandsnore 
enten fra Baad eller Kajak. 
Angmagssatter oses med Ketcher eller tages med store Vaad. 
Skællaks tages om Efteraaret ved Sarfånguak i store Gillenet. 
Alt andet Fiskeri efter Hajer, Rodfisk, Havkatte, Torsk, Uvak og 
Ulk sker med Haandsnore, sjældnere med grønlandsk Pilk, enten fra Kajak eller 
Baad og om Vinteren fra Isen. 
TEKNIK 
Redskaber til Fangst og Transport. Kajakken (gr. kajax) er en Enkelt- 
mandsbaad af Pindeværk med et Overtræk af afhaarede Klapmydse- eller Sort- 
sideskind, undtagelsesvis af Hvidfiskehuder, der paa Kajakhullet ner dækker 
hele Fartøjet, som drives frem ved Hjælp af en tobladet Aare. Kajakmanden 
sidder paa Bunden af Fartojet, saaledes at Halvdelen af Overkroppen rager 
frem af Kajakhullet, der er omgivet af en fremstaaende Kant, Kajakringen, 
-hvorom den nederste Del af Kajakpelsen strammes og fastsurres. Saaledes ud- 
rustet er den ovede Kajakroer i Stand til at klare sig i alt Slags Vejr, selv om 
Søen er saa høj, at den jævnlig bryder over ham. Frygter han for at kæntres 
af en Braadsø, lægger han sig undertiden paa Siden over mod denne og rejser 
sig paany, naar Søen har skyllet over ham, og sker det Uheld, at han kæntrer 
helt rundt med Hovedet nedad og Kajakbunden i Vejret, formaar dog den ovede 
Kajakroer at komme paa ret Kol igen ved Hjælp af Aaren. 
