SUKKERTOPPEN DISTRIKT ; ES 
for Elvmundingen. Her er et betydeligt Omraade dækket af Græs, der ikke er 
blandet med andre Planter og i Afstand har samme Udseende som en frodig Græs- 
mark i Danmark. Ved nærmere Betragtning viser det sig imidlertid, at de enkelte 
Straa staar saa spredt, at »Hoslet« ikke kan drives med noget som helst rimeligt 
Udbytte. Spredt over denne »Gresmark« vokser større eller mindre, skarp begræn- 
sede Buskadser af Dværgbirk eller, hvad. der er almindeligere, meterhøj Pil, hvis 
mørkere Løv staar skarpt mod det af Solen gulnede Græs, alt paa en Undergrund 
af Sand og Sten. Pilekrattene holder sig saaledes ikke udelukkende til de udpræ- 
get fugtige Steder, og man kan endog finde dem dækkende Smaahøje, hvor Tilløb 
fra højereliggende Steder er absolut udelukket, saaledes ner Angmalortox, uagtet 
Jordbunden er tør og tilsyneladende mindre gunstig for Kratdannelse. 
Medens de sydligere Skraaninger ned mod Vandet i den Del af Strømfjorden, 
der ligger indenfor Itivnek, dækkes af et frodigt Grønt, er Nordsiden, altsaa den 
egentlige Solside, gold. Grunden til dette ejendommelige Forhold, der forekommer 
i adskillige Fjorde, er, at alle Vandløb paa Nordskraaningerne udtørrer tidlig paa 
Aaret samtidig med, at Snedækket fordamper ved Solens og den varme, tørre 
Føhnvinds Indvirkning uden at efterlade nogen væsentlig Fugtighed. 
Mellem den her skildrede Lavlandsvegetation og Højfjældsvegetationen i 
den vestlige Del af Norddistriktet er Forskellen meget betydelig, men denne sid- 
ste er ikke nærmere undersøgt. Store Strækninger, saaledes Fjældskraaningerne 
langs den ydre Del af Strømfjorden og paa Sydsiden af Kangerdluarssugssuak 
Fjorden, er næsten golde. 
I Midterdistriktet har Yderkysten det sædvanlige Præg, men adskillige 
Steder maa Vegetationen dog betegnes som fattig, saaledes paa Hamborglandets 
Vest- og Nordside. Fjærnere Kysten findes pletvis en mer eller mindre frodig 
Lynghede og Urtelier. Paa Grund af Landets ringe Bredde er Pilen kun und- 
tagelsesvis kratdannende i Distriktets Smaafjorde. 
En Særstilling indtager Evighedsfjorden, i hvis ydre Del man navnlig paa Nord- 
siden finder en ret frodig Lynghede med højt, kraftigt Pilekrat og en efter grøn- 
landske Forhold enestaaende frodig Græsvækst, særlig ved Igdlut, medens store 
Strækninger i den midterste og inderste Del af Fjorden er helt vegetationsløse. 
Grunden hertil er, at Fjældsiderne næsten overalt er ganske bratte og ofte dækkede 
med Gletschere, i Forbindelse med den Uro, der skyldes idelige Fjældskred, og 
endelig er enkelte Moræner af saa ny Datum, at Planterne endnu ikke har haft 
Tid til at.slaa Rod. 
Paa et lille smalt Plateau mellem de to Fjordarme og paa Solsiden ved Om- 
drejningen mellem den midterste og inderste Del af Fjorden finder man dog en 
ret frodig Lynghede og ved det sidste Sted en Del Pil og talrige, ret lave El, der 
danner et spredt Krat. 
ISyddistriktet er der frodigt helt ud til Yderøerne, saaledes paa Terkarnat 
og i den nordlige Del omkring Sukkertoppen, men Kolonistedet, de nærmeste 
Øer og Østsiden af Manitsok ligger ogsaa ret vel beskyttet mod nordlig Vind og 
Taage, der i Reglen stoppes af det høje Hamborgland eller bøjer udenom Manit- 
Dansk Grønland. II. 8 
