SUKKERTOPPEN DISTRIKT ; 125 
Fangstudbytte udgjorde 2904 Sæler aarlig eller 16 pr. Erhverver, naar alle disse 
uden Undtagelse medregnes. 
Tallene i Parentesen angiver det gennemsnitlige, aarlige Udbytte for Aarene 
1913—17. Beregningen viser iøvrigt, at Fangsten giver et større Antal Sæler 
ved de indenskærs Bopladser end ved de Steder, der ligger Kysten nærmere, me- 
dens Forholdet er omvendt saavel i Holsteinsborg som i Godthaab Distriktet, 
hvor Udbyttet er størst ved Yderkysten og aftagende indefter, da Bestanden 
af Netsider ikke er saa udtyndet i Sukkertoppens Fjorde som i de to andre Distrik- 
ter, og Befolkningen er derfor ikke i samme Grad som Indvaanerne i enkelte 
af Kommunerne 1 Holsteinsborg og Godthaab (Sarfånguak og Kôrnok) udeluk- 
kende henvist til at leve af Fiskeri største. Delen af Vinteren. 
Rævefangsten har størst Betydning for de Indfødte, der bebor de længst 
inde liggende Bopladser. Den giver et jævnt godt Udbytte, om hvis Størrelse 
man henviser til Afsnittet Dyreliv. 
Dunproduktionen, og i Forbindelse dermed Indsamling af Ederfugleæg, 
er gaaet saa stærkt tilbage, at den i Øjeblikket er næsten uden Betydning. Den 
beløb sig gennemsnitlig til følgende Kvanta: | 
I 1796 til 37 kg Dun, 1817—21 387 Ко, 1846—50 335 kg, 1866—70 133 kg, 
1896—1900 27 kg, 1915—19 24 kg. 
Rensjagten har altid været et vigtigt Erhverv, men drives ikke i samme 
Omfang som tidligere, da hele Befolkningen deltog i Jagten, der gav et meget 
stort Udbytte, medens nu kun et begrænset Antal Fangere søger Renspladserne. 
I 1918 besøgtes Stromijordsgebetet af 8 Konebaade, deraf 3 fra Kangämiut, 
2 ira Timerdlit, 1 fra Narssarmiut, 1 ira Agpamiut og 1 fra Holsteinsborg 
Distrikt, medens Jagten i Syddistriktet drives paa Smaature fra Laksepladserne. 
Den gennemsnitlige, aarlige Indhandling af Skind var: 
I 1817—21 71 Stk., 1846—50 3545 Stk. og 1856—60 898 Stk. 
I 1846 kulminerede Indhandlingen med en Produktion af 4146 Skind, men 
Rensdyrbestanden kunde imidlertid ikke taale den hensynsløse Efterstræbelse 
og aftog saa stærkt, at Indhandlingen fuldstændig ophørte efter 1867. Senere 
er Dyrene tiltaget, og der er i 1915—19 afhændet 111 Skind aarlig. 
Fuglejagten drives næsten udelukkende i Efteraars- og Vintermaanederne 
og er navnlig af Vigtighed for Befolkningens Ernæring i den kødfattige Tid fra 
Januar til Marts Maaned. Jagten giver størst Udbytte ved Kyststederne, hvor 
der næsten udelukkende skydes Ederfugle og Lomvier. Fjerindhandlingen androg 
i Femaaret 1915—19 gennemsnitlig 880 kg mod 450 kg i 1876—80. 
Fiskeriet. Hajfiskeriet iværksattes oprindeligt af Handelens faste Folk 
omkring Aaret 1830, men da Sælfangsten aftog, kastede Grønlænderne sig over 
Erhvervet, som i Reglen kun drives, naar andet Erhverv svigter. Det er kun 
Leveren, der sælges, Kødet er derimod ubrugeligt. 
Produktionen var gennemsnitlig pr. Aar: 
I 1856—60 154 Tdr., 1886—90 80 og 1915—19 137 Tdr. 
Uvak, Ulke og Havkatte forekommer i betydelig Mængde og bidrager 
I 0» 
_ 
NS ‚am 
NE à i . 
ae af Lu K К 
