SUKKERTOPPEN DISTRIKT 133 
lag paa 15—20 Personer. For at kunne opspare en Baadslast Tørkød kræves 
100—120 Dyr, hvad der ikke sjældent lykkes Jægerne at tilvejebringe. Resten 
af Befolkningen har deres — ofte — rigelige Udkomme ved Helleflynderfiskeriet 
fra Yderøerne. 
I Syddistriktet er der Overflod af Helleflynder, Havkatte og navnlig af Laks 
samt talrige Rensdyr, der i Almindelighed jages paa Strejfture fra Lakseplad- 
serne i Bunden af S. Isortok, Alängua, Kangia og Amitsuarssuk, hvor største De- 
len af Syddistriktets Befolkning opholder sig i Laksetiden med Undtagelse af 
Atangmikerne, der fisker Torsk til Eksport eller foretager smaa Jagtture efter 
Rener. Ernæringsforholdene er i hele dette Tidsrum overordentlig gunstige, og 
det samme gælder til Dels Efteraarsmaanederne, da Fangsten giver et godt 
Udbytte, og Lomvier og Ederfugle skydes i betydelige Mængder, ligesom enkelte 
Steder har en god Rævefangst. Først hen paa Vinteren begynder den sløje Pe- 
riode, særlig i Marts og til Dels April Maaned, men Befolkningen er dog heldigere 
stillet end de Indfødte i Holsteinsborg Distriktet, da Sælerne, som foran paavist, 
er jævnt fordelt overalt. Hertil kommer Bopladsernes gunstige Beliggenhed, : 
de største ved eller ganske nær det aabne Hav og de øvrige, paa Ikamiut nær, 
ikke længere inde, end at der i Almindelighed om Vinteren er Adgang for Fan- 
gerne til aabent Vand og derigennem Mulighed for at skaffe Kød af Sæler og 
Fugle. 
Derfor er Ernæringsforholdene tilnærmelsesvis ens overalt i Modsætning 
til Holsteinsborg, hvor Kystbefolkningen er væsentlig kødnydende, Fjordbebo- 
erne næsten udelukkende fiskespisende i Vintertiden. Fjordbeboere i egentlig 
Forstand, der paa Grund af Isforholdene er henvist til udelukkende at leve af 
Fisk, findes nemlig ikke i Sukkertoppen Distrikt, hvor Ikamiut og delvis Ag- 
pamiut er de eneste Bopladser, hvis Befolkning maa betegnes som Fiskere. 
Af ikke ringe Betydning for Grønlændernes Ernæring netop i den daarligste 
Fangsttid om Vinteren er den af Styrelsen iværksatte Hvidfiske-Garnfangst, 
der drives i Maanederne Februar til Maj og i de sidste Aar har givet et Gennem- 
snitsudbytte af c. 100 Dyr pr. Sæson. Da Styrelsen kun forbeholder sig Spækket, 
er det ret betydelige Kvanta Kød, der — foruden Huderne — kommer Befolk- 
ningen ved Kolonistedet og de omliggende Pladser til gode. Ved Kangåmiut 
driver Kommunen selv Garnfangst, om Efteraaret efter Atak, om Vinteren efter 
Hvidfisk, hvorved der tilvejebringes ikke alene et ret stort Kvantum Kød, men 
ogsaa en Del Skind, der tildeles Kommunens Fangere til Kajakbetræk. Indtægten 
ved Salg af Spækket fordeles efter visse af Inspektøren fastsatte Regler, og Be- 
folkningen faar derigennem ikke alene en haardt tiltrængt Indtægt, men en for- 
øget Repartition, der takket være dette Erhverv i Forbindelse med Helleflynder- 
fiskeriet 'er steget saa betydeligt, at den i 1918 beløb sig til 1196 Kr. mod 364 Kr. 
i 1913. 
Som foran omtalt, interesserer største Delen af Distriktets Erhververe sig 
ikke .synderligt for de af Styrelsen iværksatte rationelle Fiskeriforsøg, der kun 
kommer et ret begrænset Antal til gode. At de i Forbindelse med de øvrige Bier- 
