172 SUKKERTOPPEN DISTRIKT 
stod i Begyndelsen ret afmægtig overfor dette Uvæsen og søgte Støtte hos Handelen. 
Det skyldtes navnlig Kateket FREDERIK BERTHELSENS energiske Bestræbelser, 
at Grønlænderne atter faldt til Ro. Da Bevægelsen 1803 paany blussede op i 
Profetens Slægt, flyttede han til Stedet og bragte Urostifterne til Fornuft. Blandt 
Habakuks Efterkommere holdt den profetiske Overlevering sig endnu paa Rinks 
Tid, da der her (1850) boede 19 Grønlændere. 
Agpamiut (S. 118) nævnes af Thorhallesen som et Sted, hvor der stedse har 
boet en Flok Grønlændere, hvorom vidner de herværende mange Hustomter og 
Grave. Her fandtes 1904 i en Husruin en Medaille, præget over Gonsalvo de 
Cordova, Sejrherren ved Cerignola (1503), maaske et Minde fra Hvalfangertiden. 
Kolonien Sukkertoppen. 
I 1779 stillede den daværende Købmand ved Kangämiut J. L. Эмтот, der 1776 
—77 havde overvintret ved Sätormiut, Forslag om at flytte Kolonien til Fjorden 
af dette Navn paa Grund af »den gode Lejlighed til Hvalfangst«, og fordi de fleste 
Grønlændere i Distriktet opholdt sig her. 1780 opsendtes et nyt Vaaningshus med. 
Numre og Mærker paa hver Stok, til Opsætning i en, Havn en Fjerdingvej Vest for 
Såtormiut Øerne. I Maj 1783 rejstes Huset paa Manitsok, der af Direktionen 
fik tildelt Navn af Ny Sukkertoppen. Flytningen fra Kangåmiut misbilligedes 
stærkt af А. Olsen, der kort efter skrev: »Jeg har hørt, at en ny Sukkertop er ор- 
rettet, og den gamle ikke er mere til. Jeg, som i 17. paa 18. Aar har tjent og lidt 
godt og ondt der paa Grænserne, kan ikke begribe den Fordel, der er eller kan 
være ved det ny Anleg«. Paa Foranledning af Sydgronlands første, lidet fordel- 
agtigt bekendte Inspektør BENT OLRIK (1782—89) oprettedes her Hvalfangstanlæg, 
som fortsattes, skønt der i 6 Aar ingen Hvaler fangedes, og paa Trods af Direktio- 
nens Ordre af 1787 om dens Ophævelse. 1802 boede her 330 Mennesker, og Udskib- 
ningen var 1795 (et særlig fordelagtigt Fangstaar) 372 Fade, medens Godthaab 
kun anføres med 148 Fade. I 1832 omtales Sukkertoppen som Sydgrønlands 
bedste Koloni med ialt 485 Grønlændere og den største Overflod af Fisk og Kab- 
liav, der fandtes i Landet; paa den Tid gjordes ogsaa Forsøg paa Hajfiskeri efter 
Islændernes Maade. 1855 talte Kolonien 276 Indvaanere. Den ældste Bestyrer- 
bolig, nedrevet 1907, blev 1794 hærget ved en Krudteksplosion, hvorved Assi- 
stenten Imm. ARØE blev stærkt forbrændt og en Kolonist dræbt; en senere Krudt- 
eksplosion i Midten af forrige Aarhundrede bortrev en Del af Taget, saa at Huset 
saa ud, som om det var sammenlappet af forskellige Stykker (Rink). 1834 samlede 
Koloniens Grønlændere sammen til en Kirke ved aarlig i 2—3 Aar at afgive 2 °/o 
af de til Handelen indleverede Varer. Rinks Skildring af de slette og forfaldne 
Bygninger og hele Koloniens uheldige Anlæg tilhører helt Historien, idet Sukker- 
toppen ved Nybygninger og Udfyldningsarbejder foran den ny Bestyrerbolig; 
og smagfuld Forskønnelse af Stedet i det hele taget, mere end nogen anden Koloni 
i Landet bærer Præg af Kultur, hvilket skyldes de Bestræbelser, der i nyeste Tid 
er udfoldet her af Bestyrerne L. Н. С. Bistrur, J. С. @. BAUMANN og О. HASTRUP. 
