174 SUKKERTOPPEN DISTRIKT 
Мараззок (S. 160) nævnes først af P. О. Walloe, der var her 1748. Thorhalle- 
sen fremhæver Stedets »Nærsomhed i mange Ting«, hvorfor Sydlændingene paa 
deres Rejser plejede at opholde sig her en Vinter over, og han hævder, at ingen 
Plads i Gronland kunde være bedre egnet til Anlæggelsen af en Mission, da Napa- 
ssok var uindskrænket paa alle Sider, og Fangsten derfor mere fri. Grønlænderne 
var da for største Delen flyttet til Missionerne, og han frygtede for, at det ypper- 
lige Sted skulde blive helt ode. Thorhallesen skelner mellem Gl. Napassok og 
det lige Nord for liggende Ny Napassok (Kipingassok). 
Fra Napassok udgik 1791 den mærkelige, ulykkelige Vandring (hvorom den 
stedlige Overlevering endnu beretter), som foretoges af en her forlist Baadsbesæt- 
ning, bestaaende af Kolonist Hans OLSEN (Tivagajox) fra Sukkertoppen, Tommer- 
manden, Kokken og en Kolonist fra Godthaab, en Grønlænderenke og to unge Piger, 
der besluttede at gaa over Land fra N. til Godthaabs Fjorden, en Strækning paa 
о. 16 Mil. Flokken brød op 11. Dec., men var uheldigvis, i den Formening, at 
Turen ikke vilde tage mere end 3—4 Dage, kun sparsomt forsynet med Proviant 
og havde undladt at medføre Soveposer. De for vild i Snestormen og fandt den 
store dybe Fjord (Niaküngunak) aaben, hvorfor de maatte gaa en uhyre Omvej 
over Bjergpasset Agiatsiait. En for en bukkede under af Udmattelse og blev 
liggende i Sneen, de fleste i selve Juletiden. De genlevende, Hans Olsen og to 
Grønlænderinder kom 2. Juledag ud ved Kugssuk og genkendte Bopladsen Nü- 
gårssuk, hvor de optoges mere døde end levende og fandt god Pleje. 
Napassok nævnes atter 1833 i Forbindelse med det private Handelsanleg, 
der da indrettedes paa Sätuararssüak (Fladoen) ved det »velbeboede« Мараззок, i 
Henhold til det, Købmand von DER PAHLEN og fhv. Bestyrer i Holsteinsborg, da 
Købmand i Frederikshavn, P. J. Kar givne Privilegium paa Hval-, Sæl- og Fiske- 
fangst med Isortok (Sydbay) som fast Station, ændret til Мараззок. Koncessionen | 
var motiveret ved, at »den danske Handel paa Kysten mellem Holsteinsborg og 
Sukkertoppen intet var imod fremmedes, at Grønlands Naturrigdomme var baade 
større og rigeligere, end Islands, hvorfor Grønlænderne burde forberedes paa at 
udtræde af deres Vildheds og Umyndigheds Tilstand«. Med Privilegiet fulgte 
Tilladelse til at tage et Antal af о. 80 Grønlændere til Hjælp ved Bedriften, hvor-. 
imod Interessenterne forpligtede sig til at udruste 1—2 Hvalfangerskibe aarligt 
og at afholde sig fra al Handel med de indfødte, som ogsaa fra al Dunindsamling. 
Entreprenorerne overholdt dog ikke disse Betingelser, idet de ved Мараззок tog 
alle derboende Grønlændere i deres Tjeneste, afkøbte dem deres Varer, ja endog 
deres Kajakker, der herefter kun anvendtes til Interessentskabets Fordel. Det højt 
lønnede danske Mandskab ved Stationen nøjedes med at drive Hajfiskeri og 
Sælgarnsfangst, medens Torskefiskeriet og Hvalfangsten ikke bragtes i Drift. 
Fiskeriets Utilstrækkelighed i Forbindelse med Konkurrencen med Monopol- 
handelen nødte omsider Pahlen og Kall til at indstille deres Virksomhed. 1842. 
overtog den kgl. Handel Etablissementet og dets Bygninger for 3000 Ваш. Føl- 
gerne af den mislykkede Spekulation var for de indfødtes Vedkommende Fattig- 
dom og Sult. Rink omtaler ved 1850, at Produktionen i Forhold til Folketallet 
