GODTHAAB DISTRIKT 179 
I disse Løb fosser Vandet som en Elv, og det samme er Tilfældet med Snæv- 
ringen Kügssuak i Anigook og med de 3 smalle Lob, der forbinder Tasiussar- 
ssuak, Syd for Fiskenæsfjorden med Havet, og som anses for impassable. 
Stærk Strøm kan iagttages adskillige Steder, saaledes i den før omtalte 
Natsilik Fjord, der i Almindelighed udenfor Bredningerne kun kan passeres, 
naar man har medgaaende Strøm, endvidere i Mundingen af Godthaab Fjorden, 
hvor Strømmen er stærk nok til at hindre Isleg mellem Kolonistedet og Nord- 
landet, samt i det snævre flodlignende Løb, som forbinder Tasiussårssuk Bugten 
paa Sydsiden af Buksetjorden med dennes Munding, og endelig adskillige Ste- 
der mellem Øerne. | 
Polarstrømmens Bredde og Hastighed ud for Godthaab Distriktet kendes 
ikke. Enkelte Hydrografer antager, at Strømmens Hastighed er stærkest i Juliane- 
haab Distrikt og aftager nordefter, men paalidelige Maalinger foreligger ikke, 
og selv uden Vindens Hjælp er Strømmen i Stand til at befordre Storisen fra Juli- 
anehaab til Fiskenæssets Omegn i Løbet af en forholdsvis begrænset Tid. Polar- 
strømmen tilfører Distriktet en ret betydelig Mængde Drivbrænde, som navnlig 
strander paa Øerne udenfor Fiskenæsset og Матззак, samt især langs Nordlandets 
Yderkyst, hvor de talrige Øer næsten virker som en Si, men den holder sig lige- 
som overalt i Sydgrønland i nogen Afstand fra Land og synes intetsteds at naa 
helt ind til Kysten. 
Storisen blokerer sjældent hele Distriktet undtagen 1 de saakaldte store 
Isaar, som indtræffer. gennemsnitlig hvert 5—6 Aar. 
Er Tilførslen af Storis normal, naar den kun til Fiskenæsset Distrikt, der 
af en eller anden Grund danner Grænse for Isens videre Drift nordefter. Her 
indfinder den sig til højst forskellige Tider, hyppigst dog i Maj og Juni Maaned, 
men det er ogsaa hændet, at den har blokeret Syddistriktet i Oktober. Isen hol- 
der sig nær Kysten nogle Dage eller Uger eller presses ind i Fjorde og Bugter, 
hvor den da er til stor Gene for Samfærdselen, men hyppig til Gavn for Fangsten, 
da den i Reglen fører en Del Sæler med sig. Маз kan regne, at Isen kun udebliver 
gennemsnitlig hvert 4. Aar, og Grunden til, at den sjældnere trænger Nord for 
Syddistriktet, skyldes uden Tvivl den Omstændighed, at de fremherskende syd- 
vestlige Vinde om Foraaret holder den presset ind mod Land og hindrer dens 
videre Drift nordpaa, medens nordlige Storme sætter den sydpaa og ud fra Ky- 
sten. 1791—1817—1839—1863—1896 og 1898 nævnes som særlig store Isaar. 
Vestisén optræder såa godt som aldrig i Distriktet. 
Vinterisen. I Almindelighed er Islæget ligesaa fast og langvarigt i Bunden 
af Distriktets Fjorde og i særlig velbeskyttede Bugter som i Holsteinsborg Di- 
striktet, idet disse indre Farvande er tillagt 1 Tiden mellem Oktober—Novem- 
ber og Maj. undertiden indtil Juni det følgende Aar, da Isen smelter ved Sol- 
varmen. Men paa mere aabne Strækninger har Isen hverken den Udstrækning 
eller Varighed som paa tilsvarende Steder i de nordligste Egne; og Reglen er, 
at Isen selv langt inde i Fjordene har ringe Stabilitet, og at den undertiden bryder 
og lægger sig paany enkelte Gange i Løbet af Vinteren. 
125 
