180 GODTHAAB DISTRIKT 
I Godthaab Fjordens mægtige Bassin er der saaledes kun to eller tre 
af de mest velbeskyttede Fjordarme, der har fast Islæg hvert Aar i Tiden mellem 
Oktober og Juni, nemlig Kapisigdlit, Kangersunek og til Dels Ujaragssuit, 
medens andre tilsyneladende veldækkede Arme kun er tillagt fra December til 
Marts, saaledes Amitsuarssuk, Pätussök og til Dels Ilulialik. 
I Hovedfjorden mellem Halvnunatakken Ivisårtok og Körnok er der hyp- 
pigst kun Drivis, og udad mod Mundingen særlig i Godthaabs Omegn ses aldrig 
Is i Vintertiden. 
I Pisigsarfik Fjorden og i Omegnen af Bopladsen Umånak kan der lægge 
sig Is ud til Fjordarmen Syd for Storøen i Tiden fra Januar til Marts, men 
den er usikker og brydes hyppigt ved indtrædende Storme. Det samme a 
til Dels Farvandet mellem Bjørne Øen og Storoen. 
I Ameralik gaar Kanten af den faste Is i Reglen kun til Nüa Pynten mellem 
Ameragdla og Itivdlek, medens hele den øvrige Del af Fjorden til Mundingen 
kun er tillagt kortere Tid ad Gangen; men opnaar Isen tilstrækkelig Fasthed 
paa denne Strækning, kan den dog holde sig ubrudt et Par Maaneder. 
I de sydligere Fjorde har Islæget gennemgaaende mere Stabilitet alene 
med Undtagelse af Fiskenæsfjorden, hvor kun Strækningen indenfor Kekertar- 
ssuatsiak Øen — delvis ogsaa Aniggox — er tillagt med fast Is, medens selve 
Hovedfjorden, hvorved Fiskenæsset er beliggende, kun lægger til periodevis. 
Langs Yderkysten er Islæget i Almindelighed usikkert.overalt undtagen 
i beskyttede Bugter og mellem Øerne, der er dækket mod Sogarig. Paa saa- 
danne Steder har Islæget samme Varighed som i de inderste og bedst dækkede 
Fjordarme. Dette gælder saaledes Sundene i hele Arkipelaget paa Vestsiden af 
Godthaabs Nordland; hvor de allerinderste Løb og Bugter kan være impassable 
til ind i Juni, og ligeledes Strækningen mellem »Tre Brødre« og Sermilik, samt 
delvis den store Øgruppe Syd for Fiskenæsset. Paa mere aabne Strækninger, 
saaledes mellem Øerne ud for Ameralik Fjordens Munding og Syd herfor, findes 
slet intet Islæg, eller dette er kun af meget kortvarig Beskaffenhed. Udenfor de 
paagældende Øer, har Farvandet kun været tillagt én Vinter i den sidste Menne- 
skealder. 
ØER, INDSKÆRINGER OG FASTLAND 
Godthaabs Nordland. I sit bekendte Værk »Gronland« gor Rink opmærk- 
som paa, »at Fordelingen af Hav og Land staar i nær Forbindelse med hinanden. 
Jo lavere det ujævne bakkede Granitland er, desto mere blander det sig med Ha- 
vet, desto mere bugtede og snoede løber Kysterne, hvorimod højt Plateauland 
har mere ligeløbende Kyster og større sluttede Partier af Land.« 
Denne Karakteristik af det lave Granit- eller Gnejsland finder man intet- 
steds i hele Landsdelen saa typisk repræsenteret som 1 den nordlige Del af Distrik- 
tet, hvor Strækningen mellem Nordgrænsen og Godthaab Fjorden bestaar af et 
lavt, delvis fladt Kystland, som ud mod det aabne Hav er dækket at en utallig 
