182 GODTHAAB DISTRIKT 
med stejlt Fald mod Taserssuak og dennes Bræarm, men lavere henimod 
Ujaragssuit. 
Plantevæksten er ringe, og Landet danner i alle Henseender en paafaldende 
Modsætning til de frodige Egne langs Indlandsisen i de to nordlige Distrikter, 
hvor Fuglelivet er rigt overalt, medens man kan gennemstrejfe Landet her uden 
at se andre Fugle end nu og da en Ravn, der er paa Rov efter de Mængder af 
Renskød, som Grønlænderne efterlader paa deres Jagtture, da de savner Midler 
til at transportere det til Hjemmet. 
Talrige Fjældsøer fylder Landets Indre, og mellem to mægtige Sødrag i den 
nordøstlige Del ligger det ca. 1000 m høje Fjæld Kamassup kingingnera, omgivet 
af mægtige Lag af erratiske Blokke, der dækker Landet milevidt og gør Vandrin- 
gen i denne Stenørken meget besværlig, da man maa springe fra Blok til Blok. 
Indlandsisen ligger højere end Landet og afsætter Isfjælde i en stor Israndssø, 
i hvis Nærhed der skal findes Jagthytter fra Nordbotiden. Vandet i Taserssuak 
er stærk mælkefarvet af det iblandede Slam, hvad der giver Søen et ejendomme- 
ligt lyst Udseende. 
I det Virvar af Øer, der ligger udenfor Godthaabs Nordland, gør der sig 
dog en vis Regelmæssighed gældende, idet de mindre Øer og Holme er samlet 
gruppevis længst ude til Søs, medens de større Øer indenfor ligger i Forlængelse 
af hinanden, saaledes at de i Fællesskab danner Vestgrænsen af et Løb, der langs 
Fastlandskysten forbinder Upernivik med Kakuk og kan benyttes som inden- 
skærs Baaderute mellem Godthaab og de nordlige Bosteder. \ 
Af Yderoerne ligger Upernivik Gruppen nordligst og strækker sig ned 
til Sarfatsiait; Syd herfor træffes Satsigsut Øerne, der bestaar af utallige større 
og mindre Øer og strækker sig længere til Søs end de øvrige Grupper. De yderste _ 
af dem, Avangnardlit, ligger ca. 11 km udenfor Fastlandskysten. Natsilik 
Øerne mellem Natsilik og Sarfap på udenfor Kangialiartarfiks Munding er mindre 
og lavere end Satsigsut Øerne, ofte helt flade og i langt højere Grad end de øvrige 
Øer præget af Isen med meterdybe Skurstriber. 
Sydligere, omkring Forbjærget Kangårssuk, bliver Øerne mere spredte med 
en enkelt tættere samlet Gruppe, Satsigsunguit, længere til Søs, og endelig er 
Øerne paa Nordsiden af Fjordmundingen lidt højere og betydeligere i Omfang 
end alle de forannævnte. Paa den sydligste af denne Gruppe ligger Udstedet 
Kangek, Nord herfor Haabets Ø, og skilt fra disse ved et smalt Sund med Mo- 
bergs Havn en større navnløs Ø7), der i gamle Dage hed »Rensøen«, hvilket Navn 
nu er overført paa den lille Ø Navsuitsok, som tegner sig tydeligt fra Godthaab. 
»Rensoen« har paa Sydsiden en Indskæring Kangerdluluk med en gammel 
Hollænderhavn, nu Faltings Havn, i Bunden. Nord for denne Øgruppe fører de 
grunde Løb, Uligtarfik og Küa, fra Havet til Kaxuk eller Nepisæt Sundet, der overalt 
1) Anm. Mærkeligt er det, at Grønlænderne hyppigt ikke har Navn paa betydelige 
Øer eller sluttede Landstrækninger, selv i Egne, hvor de færdes dagligt, end ikke paa 
Haabets Ø, hvor Egede anlagde sin første Koloni, medens man derimod sjældent 
savner Betegnelser for Smaabugter, Pynter 0.1., der har Tilknytning til Fangsten. 
