22? GODTHAAB DISTRIKT 
Hertil kommer ca.70 Erhververe, der kun i Ny og Næ tager en Sæl, men hvis 
Udbytte ikke overstiger 9 Sæler aarlig, og endelig adskillige, der overhovedet intet 
producerer, men ligesom de forannævnte 70 Mand lever af Fiskeri, J er eller til- 
fældigt Arbejde ved Kolonien. 
I 1918 fandtes følgende med Kajak forsynede Erhververe: 154 Fangere, 
28 Fiskere, 29 begyndende Fangere og Drenge samt 6 Fastlønnede, eller ialt 217 
Kajakker mod 221 i Aaret 1905, da Befolkningsantallet var 16 °/o mindre. End- 
videre 20 Kajakker til Brug ved Seminariet. Denne Opgørelse, der hviler paa 
Fangernes egen Bedømmelse, viser, at ca. 60 Mand af de ay slette Fangere og 
Begyndere regnes til Fangerklassen. 
I Distriktet fandtes endvidere, foruden de udenfor fast Tjeneste staaende 
Erhververe, 28 Fastlonnede — deraf 6 Kvinder — i Handelens, 5 1 Administra- 
tionens og 18 i Kirkevesenets Tjeneste, foruden 40 Seminarister ved Godthaab 
Seminarium — alle Indfodte. De lavest lønnede Kateketer er dog tillige med- 
regnede under Fangerne. Paa Grundlag af denne Opgorelse skulde 
са. 720 Personer have deres Underhold ved Sælfangst, 
ca. 130 ved Fiskeri og 
ca. 333 ved fast Ansættelse 1 Handelens eller Kirkevæsenets Tjeneste eller 
som Lejede med en saadan Indtægt, at Koloniarbejdet kunde betragtes som 
deres Hovednæringsve]. 
Men Inddelingen er naturligvis kun rent skonsmessig og kan — hvad der 
ogsaa er anfort for de foran behandlede Kolonidistrikters Vedkommende — aldrig 
blive nøjagtig, fordi Grænsen mellem Erhvervene er alt for flydende og udviskes 
mere og mere, efterhaanden som Bierhvervene vinder frem paa Selfangstens 
Bekostning. Hertil kommer, at et betydelig storre Antal unge Mend end i de 
andre Distrikter forsommer Sælfangsten, undlader at skaffe sig Kajak eller at. 
opove sig tilstrækkeligt i Brugen af denne, idet de søger deres Underhold enten 
ved Fiskeri eller — ved Kolonistedet — som Lejede hos Handelen. Den Forskyd- 
ning i Erhvervsvirksomheden, deı er en Folge af disse Forhold, er i de sidste 
50 Aar ret betydelig og til saa stor Skade for det nationale Erhverv, at en 
yderligere Forringelse af de producerende Kræfter kun kan bidrage til en For- 
øgelse af de Folk, der tærer paa Samfundet. 
Den Tid ligger ikke langt tilbage, da den dygtige Fanger saa ned paa »de 
Danskes Tjenere«, Kivfakkerne, som en lavere Race, selv om han vel ofte misundte 
disse alle de attraaværdige Sager, der gennem Handelen tilflød Kivfakkerne, men 
efterhaanden som Sælfangsten forringedes, og Misfangsten hyppigere og hyppi- 
gere medførte Nødstilstand blandt Sælfangstens Udøvere, blev de faste Stillinger 
efterhaanden stærk eftertragtet, og adskillige Fædre særlig ved Kolonierne und- 
lader nu at give deres Sønner Kajak, dels af Ligegyldighed, men ogsaa ofte i 
Haab om at faa dem anbragte i fast Tjeneste. De ved af Erfaring, at en Sælfangers 
Lod ikke er misundelsesværdig, Erhvervet besværligt, farefuldt og ofte lidet løn- 
nende. Omkommer han, er Familien udsat for Nød og Elendighed, og bliver han 
gammel og ikke har Børn til at ernære sig, maa han som oftest ty til Fattigvæse- 
