GODTHAAB DISTRIKT i 223 
net eller leve af andres Naade. Men da Handelen og Kirkevæsenet kun kan bruge 
et begrænset Antal Folk, bliver Følgen af denne Forsømmelighed, at et stedse 
stigende Antal Mennesker unddrages det nationale Erhverv og henvises til at 
leve af tilfældig Fortjeneste som Lejede, Fiskere о. l. 
I Øjeblikket findes der saaledes — udenfor fast Tjeneste — ca. 30 Mand 
over 18 Aar og 11 mellem 16 og 18 Aar, som ikke er forsynet med Kajak, medens 
der i 1855 kun fandtes 9 Mand. | 
Som foran omtalt, er Sælfangsten 1 Tidens Lob gaaet stærkt tilbage, men me- 
dens Nedgangen var ret jævn i Norddistriktet, foregik den meget pludselig i Syd- 
distriktet, hvor Spækindhandling i 1846—50 beløb sig til 200 Tdr. mod ca. 67 Tdr. 
i 1856—60. 
Da Rensjagten samtidig mindskedes betydeligt paa Grund af еп. hensynsløs. 
Rovdrift, var Ernæringsforholdene en Overgang yderst slette, særlig ved Mis- 
sionspladsen Lichtenfels, hvor største Delen af Syddistriktets Indvaanere dengang 
boede. 
Disse Forhold medførte, ifølge Rink, at Befolkningen paa denne Plads i 
Femaaret 1854—59 aftog fra 394 til 300 Personer, hvorimod Enkernes Antal 
voksede fra 35 til 42, mod hvilke der kun fandtes 40 gifte Koner. Den Skildring, 
Rink giver af Forholdene ved Lichtenfels, bærer Vidne om en Elendighed, hvor- 
til man heldigvis hverken før eller senere har noget Sidestykke i Grønlands Hi- 
storie; Konebaade og Telte forsvandt, Sommerrejser og Indsamling af Forraad 
var næsten ophørt. Sælfangsten afgav kun ubetydeligt til Handelen og var util- 
strækkelig til at forsørge Grønlænderne selv med de allernødvendigste Klæder. 
Hvad der tydeligst maaler Forskellen mellem Syd- og Norddistriktet paa 
dette Tidspunkt, er Antallet af Konebaade, som dengang var det almindelige og 
mest benyttede Befordringsmiddel i Grønland og et nødvendigt Tilbehør til en 
Sælfangers Udrustning. Heraf fandtes kun 1 pr. 96 Personer i Syddistriktet mod 
39 Personer i Norddistriktet. 
Senere bedredes Forholdene betydeligt, og der fandtes saaledes i 1915 kun 
33 Individer pr. Konebaad i det tidligere Fiskenæsset Distrikt mod 205 Per- 
soner ved de nordlige Kommuner, men her er Konebaadene ganske vist afløst: 
af Træbaade, som dog ikke er saa praktisk anvendelige i det grønlandske Er- 
hverv. 
I Sammenligning med tidligere, er Ernæringsforholdene i de senere Aar, tak- 
ket være Hvidfiskefangsten og Torskefiskeriet, gunstigere om Sommeren end vist- 
nok andetsteds i Sydgrønland, idet disse Erhverv giver udmærket Fortjeneste 
og en overvældende Mængde Kød, Spæk og Fisk til Ernæring; ogsaa i Fjor- 
dene, hvor Befolkningen væsentlig lever af Fisk (Laks) og Renskød, er Forhol- 
dene upaaklagelige. Men uheldigvis er Næringsmidlerne ligesom ved de to nord- 
lige Kolonier højst ulige fordelt paa de forskellige Tider af Aaret, og den samme 
Befolkning, der i Sommertiden producerer Baadslaster af Hvidfiskekød, er ofte 
ikke i Stand til at bjærge det allernødvendigste om Vinteren. 
Naar Sælerne om Efteraaret begynder at mindskes, er Kystbeboerne henvist 
