228 GODTHAAB DISTRIKT 
de senere Aar taget et betydeligt Opsving, efter at Motorbaadene er kommet i Brug 
i Grønland, idet Hvidfiskene nærer saa stor Frygt for Støjen fra dette Fartøj, 
at de lader sig drive flokkevis ind 1 Nåkariak ved Kakuk, hvor de da holdes inde- 
spærret i det inderste Bassin, hvis Munding er meget grundet, indtil Vandet 
er faldet saa meget, at Dyrene ikke kan undslippe. » 
Et af Kommuneraadsmedlemmerne giver Tegn til, at Jagten kan begynde, 
og nu skydes der fra Land, Baade, og Kajakker, indtil alle de indespærrede Dyr 
er nedlagt. Denne Fangst, der drives fra Slutningen af April til ind i Juni Maa- 
ned, har 1 Femaaret 1912—16 givet gennemsnitlig 403 Hvidfisk aarlig, i 1914 
endda 619 Dyr, og er saa simpel, at selv Drenge, der er forsynet med en Bøsse, 
kan tage Del deri. : | 
Ved Godthaab drives om Efteraaret Fangst paa Pukkelhvalen (kiporkar). 
Man anvender samme Fremgangsmaade som ved Frederikshaab, idet man med 
en almindelig Slup, der drives frem ved Hjælp af Pagajer, nærmer sig Kipor- 
Kaken, naar denne sover, og stikker den gennem Hjertet med en lang Harpun, 
som føres af to i Forstævnen staaende Harpunerere. Der tages i Oktober eller 
November 1 å 2 Dyr aarligt, men undertiden mislykkes Fangsten, da Kiporkak- 
erne forekommer ret sparsomt, og da de kun kan tages under gunstige Vejr- 
forhold. Med Harpunkanoner kan Dyrene derimod ikke tages fra Baad. | 
Fiskeri og Fiskemetoder. Den i de foregaaende Afsnit omtalte Laksefangst 
ved Hjælp af Gærder, indenfor hvilke Fiskene jages under Hojvande og holdes 
indespærret, indtil Vandet falder, kendes ogsaa her, men fortjener at omtales 
paa Grund af den ejendommelige Maade, hvorpaa Fiskestimerne jages og inde- 
spærres ved Upernivik, hvor Gærdet er anbragt i Bunden af Havnen uden For- 
bindelse med nogen Elv. Naar Vandet begynder at falde, gaar 6—8 Kajakker 
i Rækkefølge tværs over Mundingen af den ret snævre Havnebugt, idet alle Kajak- - 
roerne samtidig stænker Vand med Aaren for at skræmme Laksene. ‚Naar den 
forreste Kajak har naaet den modsatte Bred, vender den og gaar samme Vej 
tilbage, men længere inde, saaledes at Afstanden indad mod Bunden af Havnen 
stadig indsnævres, indtil Stimen er jaget over Gærdet. Laksene tages derefter 
med Krog, og enhver Tilstedeværende, selv tilfældige Rejsende, har efter gammel 
Vedtægt Lov til at deltage i Bjærgningen af Fisken. Sætter Vinden Krusning 
paa Vandet, saa at Stimen ikke kan ses, udpresser man lidt Tran af et Stykke 
Spæk, som straks fremkalder Blegvande. Ved Kapisigdlit anvendes en anden Frem- 
gangsmaade. Fra en svær Stendæmning tværs over Elven har man anbragt Ræk- 
ker af Sten i selve Elvløbet, hvorved der fremkommer en Del smalle Render, 
hvis Aabning vender ud mod Elvmundingen. Hver Familie har sin Rende, og Fi- 
sken tages enten med Hænderne eller med en simpel Ketsjer af et gennemhullet 
Skind, naar den oppe i Renden standses af Dæmningen. Grønlænderne paastaar, 
at deres Forfædre har lært dette Fiskeri af Nordboerne, og sikkert er det, at der 
endnu findes Rester af en gammel Dæmning med tilhørende Render opført af 
saa mægtige Sten, at Grønlænderne ikke kan antages at have bygget den. 
En anden Ejendommelighed ved dette Fiskeri er, at det drives udelukkende 
