GODTHAAB DISTRIKT ` 215 
gerninger, human Omsorg, Sygepleje, Haandsrækninger, fremfor alt ved ind- 
trængende Forestillinger hos Regeringen om at værne dem mod de fremmede 
Handleres Overgreb. 1723 tildeltes der ham i Missionsarbejdet en Medhjælper 
i den unge Præst ALBERT Topp (valgt af Bergenskompagniet og stadfæstet i 
sit Embede af Kongen), som ihærdigt dyrkede Sproget i Forening med Egede, 
der 1724 holdt sin første Prædiken paa grønlandsk, medens Topp efter grundig 
Forberedelse Aaret efter døbte den første Gronlænder. ' 
Paa Egedes gentagne Andragender besluttede den danske Regering at an- 
lægge et Fort i Grønland for med væbnet Magt at hævde Eneretten til Handelen. 
Til Guvernør over Grønland beskikkedes den da 44-aarige Major CLaus ENEVOLD 
Paars, sidste Mand af den ældgamle danske’ Adelsslægt; til Kommandant paa 
det projekterede Fort Kaptajn JORGEN LANDORPH, til Proviantforvalter JOHAN 
SECKMANN FLEISCHER, og som Ingeniør medgik GUNDER Гомо. Til Besæt- 
ning paa Fortet antoges 3 Underofficerer, 1 Tambour, 1 Profos og25 Menige, hvortil 
kom 12 frigivne Citadelsfanger, mest straffede Soldater, til Dels Haandværkere, 
der før Afrejsen ved Lodtrækning blev viet til lige saamange kvindelige Fanger fra 
Spindehuset »for at Landet gennem dem kunde blive populeret og Kolonien an- 
rettet«. I Stedet for den hjemgaaende Alb. Topp opgik Missionærerne H. В. Мил- 
2006 og OLE LANGE. Til at overføre hele denne Etat med Byggematerialer, Am- 
munition, 12 Kanoner og 10 Heste benyttedes Koffardiskibet »Morianen« (41 Mænd) 
under Kaptajn D. MYHLENPHORT, Gallioten »West Vlieland« (20 Mand) under 
С. Е. MoHrsen samt Transportskibet »Fortuna«. Kolonibygningerne ved Godt- 
haab anlagdes (3. 288) samme Efteraar, og Paars overvintrede her med hele sin 
Styrke. Det stærkt forcerede Arbejde og den knappe Kost havde svækket Folkenes 
Kræfter, og Skørbug og andre Sygdomme bortrev i Løbet af Vinteren ialt 35 Mand, 
16 Kvinder og 4 Børn. Moralen blandt Besætningen var i høj Grad slet, Drukken- 
skab og Slagsmaal hørte til Dagens Orden, hvilket maatte vanskeliggøre Egedes 
Stilling blandt Grønlænderne. 
Paars og Landorph foregik deres undergivne med det uheldigste Eksempel, 
idet de som Rivaler baade i Kompetencespørgsmaal og i Forholdet til samme 
Kvinde levede i aabenbart Fjendskab, der udartede til Haandgribeligheder, 
særlig naar de var drukne. I April 1729 foretog Paars en Bestigning af Indlands- 
isen (se 5. 286); først i August begav han og Landorph sig med Soldatesken til 
Nipisat, hvor Fortet anlagdes (se videre В. 74), men ogsaa her var Forholdet 
mellem over- og underordnede det slettest mulige. Det skal dog ikke forties, 
at Paars var en idérig Mand, vistnok noget af en Original, han udarbejdede en 
udførlig Plan til Anlæggelsen af Handelsstationer langs Vestkysten fra 61°—72° 
n. Br. og er Ophavsmanden til Tanken om Kolonihandelen i dens nuværende 
Skikkelse. 
Regeringen naaede snart til den Overbevisning, at Anlægget var mislykket, 
og en kgl. Resolution af 19. Maj 1730 paabød, at begge Officerer og hele Garni- 
sonen med Armatur og Ammunition skulde hjemgaa fra Nipisat, desuden ogsaa 
de til Hvalfangstforsøgene her knyttede Folk, for saavidt de ikke behøvedes ved 
18* 
