278 GODTHAAB DISTRIKT 
Mangel paa Støtte hjemmefra, og dels den nye mähriske Missions stærke Tag i 
Grønlænderne. 
De paa Grev Zinzendorfs Foranledning 1733 til Grønland udsendte Mis- 
sionærer var CHRISTIAN Davip, af Profession Tømmermand, MATTHÆUS STACH 
og hans Fætter CHRISTIAN Sracu, der hørte hjemme i den paa Grevens Gods 
Berthelsdorf 1727 under Navnet Herrnhut grundlagte »Brudergemeine«, opstaaet 
af måhriske Udvandrere og andre af tyske pietistiske Krese vakte Lægbrødre. 
Hensigten med deres Udsendelse var at støtte den danske Mission, og de med- 
bragte fra Kongen til Hans Egede en Skrivelse, hvori denne fik Paalæg om at 
vise dem »al god Villie, Kærlighed og Hjælp i deres gode Forehavende«. Beklage- 
ligvis kom det ikke til et broderligt eller frugtbringende Samarbejde mellem 
ham og dem, idet Egede gennem Breve fra Danmark var bleven advaret mod 
deres Lære, og Brødrene kom til Landet med forudfattede Meninger om hans 
Kristendomsforkyndelse, hvilke de havde hentet fra Samtaler med københavnske 
Pietister. Ved deres Ankomst til Landet modtoges de venligt af Egede, der bistod 
dem ved Opførelsen af deres endnu samme Sommer en halv Mils Vej fra Kolonien 
rejste Hus, som de gav Navnet »Neu Herrnhut« (Nôrdlit), og hvortil de Venner, 
de havde vundet for deres Sag i København, havde skænket Tømmer og 
Bohave. j 
Allerede 1734 erstattedes de hjemgaaende, Christian David — der af Brodre- 
menighedens Historieskriver betegnes som et, ved Siden af stor Alvor i sin prak- 
tiske Kristendom, uklart Hoved og en trættekær Natur — og C. Stach, af to nye 
Brødremissionærer, FRIEDERICH BönnıscH (fra Kuhnewald i Mähren), Forfatter 
af en af Menighedens Yndlingssalmer (»Da ist ein Häuflein Seelen«), død her 1763, 
og JoHAN Весн. Med disse indgik den tilbageblevne M. Stach et Forbund (»Bund 
der drei Brüder«), hvorved de forpligtede sig til at holde ud i Grønland trods _ 
alle Afsavn og selv om Frugterne af deres Missionsarbejde først sent skulde mod- 
nes. 1736 opnaaede Chr. David Kongens Tilladelse til, at der maatte afgaa endnu 
en herrnhutisk Familie til Grønland, der kunde forestaa Husarbejdet, medens 
de 4 Brødre rejste rundt, nemlig GEORG WIESENER, Rosina Sracx, М. Stachs 
Stifmoder og hendes Døtre Rosine (g. m. J. Bech) og ANNA {(°. т. Е. Böhnisch). 
1738 meldte sig den første Grønlænder til Daaben, KAJARNAK (Samuel) fra Ser- 
mitsialik, »der Erstling der Nation«, hvis Portræt er ophængt i Billedsalen i Herrn- 
hut. 1740 kom Biskop A. GRASSMANN til Landet for at holde Visitats. 1742 aner- 
kendtes ved kgl. Reskript Brødremissionen som en selvstændig Mission ved Siden 
af den danske, og 1747 sluttede de indtil da døbte sig sammen til en kristelig 
Menighed. 1752 opholdt Zinzendorfs Svigerson, JOHANNES VON WATTEVILLE, sig 
et halvt Aar i Ny Herrnhut for at holde Visitats. Ved denne Lejlighed indførtes 
den hjemme imidlertid vedtagne Missionsordning med Inddeling af døbte i Kor- 
forsamlinger, Børn, ugifte og gifte Brødre og Søskende, Enker og Enkemænd, med 
Skoler, den for Herrnhuterne ejendommelige liturgiske Gudstjeneste med Trom- 
peter og Basuner, samt Anvendelse af indfødte Missionshjælpere og Hjælpersker. 
Watteville anbefalede Oprettelsen af en ny Station, som dog først 1758 blev til 
