GODTHAAB DISTRIKT г 285 
dingen af Pisigsarfik findes еп særlig velbevaret nängissat, с: en lang Række med 
et Skridts Mellemrum lagte Sten, for store, til at de kan være anbragte af Grøn- 
lændere. Efter disses Sigende er de lagt af Nordboerne, der drev den Sport, at 
hoppe fra en Sten til den anden paa ét Ben hele Rækken igennem. 
Pisigsarfik fik af Brødremissionærerne, der paa Næsset øste Sild med deres 
Grønlændere, Navnet Hutberg, hvor der 1754 indrettedes en Kirkegaard. »Kir- 
ken i P.«, skriver Cranz, »har intet andet Tag, end den frie Himmel; Væggene 
dannes af de snehvide Bjerge; Prædikestolen er en stor Sten og Bænkene er de 
nøgne Klipper.« 1759 nævnes Missionshuset Saron i P. 
Umänak (В. 256) »den for Vægstenen sær berømte Ø« (Thorhallesen). 1861 
anlagdes af Brødremissionærerne her en Station, for at skabe et Samlingspunkt 
for de fjærnt fra de gamle Missionsstationer boende døbte. 
Когок eller Когкиф (S. 185). »Den mindste og sidste Arm af Godthaabs- 
Fjorden, der her kun gaar 11/, Mil ind i det faste Land, men strækker sig i en smal 
Arm, krummet som en Medekrog, mellem Bjergene, der er meget stejle og udgør 
en Del af den nordlige Bred af Ameralik Fjorden« (Giesecke), omtales i Maj 1731 
af Egede som Kokome, »hvor og vore gamle Norske fordum have boet«, og gjorde 
han her Forsøg med at saa Havefrø og Korn; i Sept. medbragte Folkene herfra 
skønne og gode Roer og Kaal, men Kornet havde kun liden Kærne. Thorhallesen 
siger, at her havde de første Danske deres Lyststed om Sommeren, »thi her ere 
nogle behagelige græsbevoksede Sletter og en skøn Del Krat; her findes og Lev- 
ninger efter de gamle Evropæer«. 
Kanisut, Ulkebugten (S. 249). Her var paa Egedes Tid Stedet for den 
egentlige Rensjagt i Distriktet, idet Dyrene fra Oplandet søgte ned her til Sø- 
kanten. Den lakserige Elv, Rødfisk og Torskefiskeri i Forbindelse med Hare- 
og Rypejagt gjorde, at Stedet yderligere var stærkt søgt af Distriktets Beboere. 
Thorhallesen vilde endog, hvis det havde staaet i hans Magt, have flyttet Missi- 
onen hertil. Paa hans Tid fangede de døbte Herrnhutere ofte med Garn 2—3 Tdr. 
Ørreder ad Gangen, de største 3—4. Giesecke, der her var Vidne til, at samme 
Mand i 2 Dage i ét Garn fangede 510 Stkr., saa ved K. flere grønlandske Telt- 
pladser og Grave. | 
Af nu øde Bopladser i Godthaabs Nerhed, hvor Egede døbte 1729—31, 
nævner han selv Sarmisiame 9: Sermitsiak paa Vestsiden af Sadlen (Itivdli- 
nguak), Illulime 9: ПаПек, Illumiut 9: Ilua (dets Indre), Noarsume 9: Nügärssuk, 
Kekertome 9: Кекегфаф (В. 205), Okaisune 9: Okaitsok, Kanneisane 9: Kanisut, 
hvortil kommer Ersså. 
Ameralik Fjordens (S. 187) første, mindre Bugt paa Sydsiden, Præste Fjor- 
den (Ekalut), udøvede ved sine gunstige Havneforhold, sine rige Erhversmulig- 
heder og sin skønne, smilende Natur først af alle Steder i Godthaabs Egnen en 
dragende Indflydelse paa Egede. I sin første Relation fra Grønland skildrer han 
udførligt sine Indtryk herfra under et Ophold i Dagene 4.—8. Sept. 1721, da han 
var inde paa det faste Land for at søge sig en bedre Byggeplads og ved denne 
Lejlighed gav Bugten dets Navn. Han fandt her en Del Grønlændere paa Rens- 
