FREDERIKSHAAB DISTRIKT + SOR 
til Land i Maj og laa klods paa Kysten fra Juni til midt i August 1 Syddistriktet 
og til Slutningen af samme Maaned i Norddistriktet. 
Isfjzldene forekommer — paa lignende Maade som Storisen — sjældnere 1 
Landsdelens to nordligste Distrikter, men tiltagende i Antal sydefter, dog saaledes, 
at Tilvæksten er størst Syd for Frederikshaabs Isblink. De stammer dels fra 
Østkysten, dels fra Distriktets Isfjorde. De første, der er let kendelige paa Grund 
af deres Størrelse, massive Sammensætning og ringe Tblanding af Morænema- 
teriale, indfinder sig mere regelmæssigt end Storisen i Maj og Juni, fordi de følger 
Strømmen, uafhængig af de herskende Vindforhold, og ofte i ret stor Mængde, 
særlig i Syddistriktet, hvor deres Antal den 24. Maj 1918 eksempelvis udgjorde 
ca. 70, set fra et Punkt ved Tigssaluk Fjordens Munding. Isfjældene, der aflejres 
i Distriktet, er mindre, sjælden over en halv Snes Meter høje, og bestaar hyppigt 
af en Blanding af Bræis og Ferskvandsis, ofte blandet med Ler og Grus. Sanimen- 
sætningen er saaledes mindre homogen, og adskillige er tilsyneladende dannet 
af vældige Brokker af Is, slynget ovenpaa hinanden af den Form, der gaar under 
Navnet »raadne Isfjælde«. Da Isfjordene skyder ud i Slutningen af Juni og i 
Begyndelsen af Juli, paa et Tidspunkt, da Østkystens Fjælde endnu delvis ses 
langs Kysten, træffer man de fleste Isfjælde netop påa denne Tid, men i Løbet af 
Sommeren fører Strømmen største Parten til Søs, og kun ganske enkelte ses om 
Efteraaret og Vinteren langs Kysten, særlig i Mundingen af Narssaliks Isfjord, 
der aldrig er blottet for Fjælde. Af Distriktets Isfjorde er denne den eneste, der 
aflejrer et betydeligt Antal større Isfjælde, medens de øvrige for største Delen 
kun afgiver en Mengde Kalvis, men faa og ubetydelige Isfjælde, hvoraf adskillige, 
særlig de, der kommer fra Sermiligärssuk og Kuänersök, bestaar af den saa- 
kaldte Blaais, der ikke som de almindelige Isfjælde skylder Sneen deres Op- 
rindelse, men dannes ved Frysning af storre Ansamlinger af Smeltevand paa Ind- 
landsisen. Kalvisen fra disse Smaafjelde er ofte gennemsigtig og vanskelig at 
faa Øje paa, hvorfor Baaderejsende, der passerer Mundingen af Sermiligärssuk, 
bor udvise Forsigtighed for at undgaa Sammenstod med disse Isstumper, der 
med Lethed knækker en Planke i en mindre Baad. 
Vinterisen begynder sau smaat at legge sig i September eller de første Dage 
af Oktober, i hvert Fald i de mest beskyttede Smaabugter i Isfjordene, er under 
gunstige Vejrforhold fast i November og bryder i April—Maj, eller smelter ved 
Solens Indvirkning i Juni. Vinterisen har saaledes tilnærmelsesvis samme Varig- 
hed som 1 Landsdelens nordligste Distrikter, men den opnaar langtfra den samme 
Udstrækning og Stabilitet i Frederikshaab Distrikt, som nordpaa, hvor Fjordene 
er dybere og smallere, og Landet bedre beskyttet af et tæt Arkipelag end de mere 
aabne Kyster i Frederikshaab Distrikt, hvis Vinterklima desuden er uroligt med 
hyppige Storme, der ofte er kraftige nok til at bryde selv den tykkeste Is i Fjor- 
dene. Grænsen for det faste Isleg i disse maa derfor søges langt inde, ofte ner 
Fjordbunden, og ved Yderkysten danner der sig i Almindelighed kun fast Is 1 
"Sundene mellem de tætteste Ogrupper. 
Hvad de enkelte Fjorde angaar, er Kagssit Fjordens inderste Del til den 
