FREDERIKSHAAB DISTRIKT ei} 
Syd for Kvane Fjorden bliver Skærgaarden smallere, mindre karakteristisk 
og forsvinder tilsidst helt paa Strækningen mellem Sermilik og Tigssaluk Fjorden, 
hvor Fastlandskysten næsten overalt ligger frit ud imod det aabne Hav; men 
Syd herfor viger denne atter tilbage og afgiver Plads for en Del større, høje Øer 
med mægtige Erosionskegler og af et Udseende, der stærkt nærmer sig det typiske 
Alpelandskab og er vidt forskelligt fra Norddistriktets ret ensformige, mere af- 
rundede Fjældformer. De snoede og bugtede Fjorde skærer sig, modsat Forholdene 
i de nordlige Distrikter, i alle Retninger ind i Landet; Kysterne naar ogsaa ret 
betydelige Hojder paa 800—1000 m og kun undtagelsesvis højere, men den Land- 
skabstype, der er fremherskende i Distriktets Fjorde Nord for Arsuk, er desuagtet 
ensformig uden Særpræg og Skønhed. Hist og her indenfor det lave, bakkede Ter- 
ræn, der i Almindelighed omgiver Fjordmundingerne, imponeres man vel nu og 
da af de uhyre stejle, graa og nøgne Fjældvægge, ofte med mægtige Spalteaf- 
lejringer langs Foden, men man savner ganske de typiske Alpelandskaber med 
spidse Toppe, vilde, forrevne Kløfter, maleriske Gletschere og de enligt liggende 
Fjældknuder, der alt i Forening virker 'saa storslaaet og vekslende i visse Egne 
af Godthaab og Sukkertoppen Distrikter. Ingen kratbevoksede Skrænter eller 
frodigt Underland liver op i dette øde Landskab, hvis Kystlinie sjældent brydes af 
Tværdale, og kun undtagelsesvis finder man i Fjordenes Kingua den karakteristiske, 
brede Elvdal, der danner en saa smuk Åfslutning paa de fleste af De i 
de nordlige Kolonidistrikter. 
Frederikshaab Distriktet adskiller sig ogsaa fra nordligere Egne deri, at det 
isfri Kystland er smalt. Den storste Afstand mellem Yderkysten og Indlandsisen 
udgør saaledes næppe 7/3 af den tilsvarende Bredde i de to nordligste Distrikter. 
Indlandsisen udmunder som Følge deraf i et, i Forhold til Distriktets Størrelse 
betydeligt Antal af de Fjorde, der gennemskærer Kysten, nemlig i 2 af Kvane 
Fjordens Arme, samt i Sermilik, Sermiligårssuk, Ivistüt og Kôrnok. 
Da der foruden disse findes talrige Smaafjorde, er hele Distriktets Kyst 
stærk tindskaaret med en talløs Mængde Pynter og Halvøer og uden noget større 
samlet Landomraade. 
| Landet mellem Nordgrænsen og Куапе Fjorden. Paa Grænsen mellem 
dette og det foregaaende Distrikt træder Indlandsisen desuden helt ud til Davis 
Strædet, idet den gennem en Snævring mellem to vældige Nunatakker i de to Di- 
strikter breder sig til en konveksbuet Flade, der med et Gennemsnit af indtil 22 km 
jævnt og ensformigt skraaner lige ned til Sand- og Grussletten, der er aflejret foran 
Bræen. Denne, der bærer Navnet Frederikshaabs Isblink, er stationær, dens 
Heldning jævn, men som alle Breer, hvor Afsmeltningen og Tilforselen af Is er 
1 Ligevægt, stejlest ved Randen med et Fald af ca. 30, ja enkelte Steder indtil 50°. 
Vort Kendskab til Frederikshaabs Isblink og den bagved liggende Indlandsis 
skyldes de af J. A. D. JENSEN ledede Undersøgelser, idet han med Geologen KORNE- 
RUP, Tegneren GROTH og Gronlænderen HABAKUK som Ledsagere i Dagene fra 
14. Juli til 5. August 1878 foretog en interessant, men overordentlig besværlig Isvan- 
dring, paa hvilken det fra Bræranden lykkedes ham at trænge ca. 75 km ind over 
