FREDERIKSHAAB DISTRIKT > 309 
6,5 km indenfor Ikerasärssuk, Kryolitbruddet Ivigtüt, omgivet af ret høje, af- 
rundede Fjælde. Umiddelbart Syd for Ivigtüt Fjordens Munding skærer den ca. 
13 km lange, smalle 
Ika Fjord sig nordøstlig ind i Landet. Indenfor en Snævring, omtrent midt- 
vejs 1 den delvis med stejle Kyster omgivne Fjord, findes en Del »Koralrev«. De 
har en los hvidlig Kerne, der som spidse Skær rager tæt op til Vandets Overflade, 
og er sandsynligvis dannet af Rørsnegle. Fra Ika fører det snævre Kangårssuk 
Løb indenom Kuiartorfik Øen til 
Kårnok Fjorden, der er ca. 23 km lang, med Omgivelser, der er lavere 
end de nordligere Fjordes. Paa Sydsiden afsætter Indlandsisen en Bræ, foran 
hvilken er aflejret en stor Grusmoræne, der .skiller den ydre Del af Fjorden fra 
det indre Bassin, Kingordlerssuak, med en ret stor produktiv Bræ. De Isfjælde, 
denne aflejrer, kan ikke slippe ud af Bassinet, som kun staar i Forbindelse med 
den ydre Del af Fjorden ved en rivende Elv, der udmunder gennem Morænen. 
Fastlandet indenfor Arsuk Fjorden har kun en enkelt betydelig Højde 
i Künait Fjældet, men er ellers gennemgaaende lavere end de nordligere Egne og 
sænker sig lidt efter lidt, jo nærmere man kommer Sydgrænsen. Terrænet har 
tilnærmelsesvis den samme stærk kuperede Form, men er langt frodigere, særlig i 
Bunden af Fjorden og de mindre Indskæringer, hvor man næsten overalt finder 
Ruiner af Nordbogaarde. 
De største af Øerne foran Fastlandskysten er derimod næsten alle høje og 
stejle og danne i Forbindelse med Künait et af de prægtigste Kystlandskaber 
langs Grønlands Vestkyst, indrammet af Sermersûts og Såneruts vilde, forrevne 
Торре og med Umänak Øens Spids som Retningspunkt for Indsejlingen til dette 
enestaaende Landskab. (Fig. 6.) Sermersût er lavest mod Øst, og det samme gælder 
i endnu højere Grad Sånerut i Egnen omkring KipisarKo, hvis smalle, grundede Løb, 
der er fyldt med Aflejringer fra den nærliggende Indlandsis og falder tørt med 
Lavvande, forbinder den indre Del af Arsuk Fjorden med Kobbermine Bugten. 
De orografiske Forhold i Distriktet udviser en lignende Forskel mellem 
Arsuk Fjordens Opland og de Nord herfor liggende Egne, som gør sig gældende 
paa saa mange andre Omraader. Omkring Arsuk Fjorden er der saaledes grup- 
peret adskilligt flere og gennemgaaende højere Fjælde med spidse Toppe og for- 
_ теупе Erosionskegler, end paa et Terræn af tilsvarende Omfang i den øvrige Del 
af Distriktet, der næsten overalt har blødt afrundede Fjældformer. 
Indenfor den i Begyndelsen af dette Afsnittet nærmere omtalte, smalle, 
delvis lave Yderkyst er Fjældhøjden stærk varierende, men Terrænet dog i 
store Træk saaledes beskaffen, at det lidt efter lidt hæver sig mod Øst og antager 
Form af Højsletter i den nordlige Del af Distriktet, hvorimod det Syd for Sermilik 
har en stærkere kuperet Form med talrige Dalstrøg og stejle Fjældsider, veks- 
lende med jævne Skraaninger. 
I Norddistriktet naar de højeste Fjældtoppe i kortere eller længere Afstand 
fra Fastlandets Yderkyst en Gennemsnitshøjde af ca. 700—800 m, og nærmere 
Indlandsisen er der Højder paa op imod 1000 m, saaledes indenfor Kagssit og 
