FREDERIKSHAAB DISTRIKT 317 
øvrige Sydgrønland, men da Kystlandet er smalt, og Jordbundsforholdene og 
Ekspositionen, der yderligere maa tages i Betragtning som bestemmende for 
Plantevækstens Udvikling, ret ugunstig, er Overgangen paa de korte Afstande 
— særlig i Norddistriktet — endnu mindre, end man paa Forhaand maatte 
formode. | 
Med Undtagelse af Syddistriktet naar Vegetationen derfor kun faa Steder 
en Frodighed og Udvikling, der kan sammenlignes med Forholdene i Bunden 
af de dybe Fjorde i Godthaab og Sukkertoppen Distrikter. Det synes endda 
tvivlsomt, om en Sammenligning mellem Plantevæksten paa Steder, der ligger 
i samme Afstand fra Yderkysten i de to Omraader, særlig under Hensyn til Fre- 
derikshaab Distriktets sydlige Beliggenhed, falder ud til Fordel for dette sidste. 
Storisens hyppige Blokering af Kysten og det raa, taagede Klima i Forbin- 
delse med ringe Moræneaflejring og Mangelen paa lune Dalstrøg er utvivlsomt 
de nærmestliggende Aarsager til dette Forhold. 
Som det vil fremgaa af det følgende Afsnit, »Distriktets floristiske Forhold«, 
danner Floraen en særlig Provins, men nogen skarp Overgang ved dennes Nord- 
grænse kan ikke spores, idet Lyngheden er fremherskende paa Øerne og Yder- 
kysten saavel Syd som Nord for Frederikshaabs Isblink og repræsenteret ved 
de samme Karakterplanter, Empetrum, der danner en ret tæt Bevoksning, Le- 
dum, Mosser, Lichener og forskellige Blomsterplanter. Det samme Billede af 
en ret ensformig, noget {але Vegetation moder en, naar man fra Yderkysten 
trænger ind i Fjordene. Afvekslende med denne mer eller mindre tætte Vege- 
tation, findes i de fleste Fjorde stejle, ganske nøgne Fjældvægge eller lavt isskuret 
Land med en tynd Skorpe af Laver. Pilen forekommer sparsomt i disse Egne, 
den er lav, vokser meget spredt mellem Lyngmarkens øvrige Planter og synes 
kun rent undtagelsesvis kratdannende, saaledes i Bunden af Nerutussox, hvor 
der paa et ret begrænset Omraade findes et dog noget spredt Pilekrat med ind- 
til 1,25 m høje Buske paa et Underlag af Lyng, Bøller, Dværgbirk, Ledum, Mos 
og Lichener. Ved Narssalik og Kuånit findes store Moser med fortrinlige Tørv, 
hovedsagelig dannede af Нурпит stramineum og Sphagnum. 
Da største Delen af de Landstrækninger, der udfylder Mellemrummet mel- 
lem Fjordene i Norddistriktet, bestaar af Højland, er Fjældmarkvegetati- 
onen det mest udbredte Plantesamfund her, og store Strækninger af Højlandet 
skal være dækket af Lichener. 
Allerede i den noget dybere Kvane Fjord er Vegetationen frodigere, saaledes 
i Egnen omkring Exaluit og i Fjordens Kingua. Paa det første Sted findes tal- 
rige Blomsterplanter, Blaaklokke, Svartho, Mælkebøtter, Lovefod, Gederams, 
Kvaner og mange andre, i Kløfterne tillige smaa, indtil 1 m høje Røn. I Bunden 
af Fjorden er en frodig Lynghede med Pilekrat. 
Hovedmassen af Lyngheden bestaar af Krækkebærlyng, Blaalyng og Vac- 
cinium uliginosum med talrige Dværgbirk og adskillige urteagtige Planter, men 
undertiden er Vaccinium tæppedannende og langt mere fremtrædende end 
Krekkebzrlyngen. | 
