FREDERIKSHAAB DISTRIKT 319 
purpurea, Poa cenisia, Arctophila fulva, Juncus castaneus, Ledum decumbens, 
Pedicularis lapponica, P. euphracioides, Antennaria intermedia). Af særlig Inter- 
esse er den gronlandske El, som endnu her i Distriktet er karaktergivende 
og f. Eks. danner store Krat inde i Fjordene, men som mærkelig nok ikke er fun- 
det Syd for 61 N. Br. 
Et dobbelt saa stort Antal Arter, selvfolgelig alle af sydlig Type, har deres. 
Nordgrænse i Distriktet. De findes altsaa kun her samt i Sydkystlande‘ (Juli- 
anehaab Distrikt). Deriblandt er en Bregne (Aspidium Filix mas), en Del Græs- 
ser og Halvgresser (Agrostis canina, Poa annua, Carex stylosa, atrata, Goo- 
denovii, Lyngbyei og panicea); Strandplanten og Gronlands eneste virkelig 
vildt voksende Belgplante: Strand Fladbælg (Lathyrus maritimus), en 
Vandplante (Myriophyllum alterniflorum) og en Del Urter fra de frodige 
Urtelier og Krat (Streptopus, Rumex Acetosa, Cerastium vulgatum, Viola canina, 
og tre Arter Hogeurt (Hieracium), alle Skovplanter. Endelig er der tre 
for Plantevæksten karakteristiske Buske, nemlig Lavlands og Skovformen af 
Eneber, det sydgronlandske Kratbirketre (Hvidbirk) og dets buskagtige 
Fjeldform (Betula odorata og alpestris). | 
DYRELIV 
Da Naturforholdene og i Forbindelse dermed Vilkaarene for Dyrenes Eksi- 
stens er ret ensartet i Frederikshaab Distrikt og i de tilgrænsende nordlige Egne, 
former Dyrelivet sig i det væsentligste paa samme Maade begge Steder. Den 
Omstændighed, at store Dele af Frederikshaab Distriktets Indre danner et Høj- 
land, medfører dog, at visse Arter af Fugle, der ynder frodigt Sletteland med 
Søer som Yngleplads, forekommer mindre hyppigt, end hvor disse Betingelser 
er til Stede. Dette gælder navnlig Graaanden, Havlitten og til Dels Lomvien, 
ligesom Blisgaasen ikke menes at yngle i Distriktet. 
Dyreliv paa Landjorden. Hvad de enkelte Dyrearter angaar, maa det frem- 
hæves, at Rensdyrene ikke lever sydligere end Sermiligårssuk, hvis Isbræ, 
som det synes, danner en uoverstigelig Hindring for Dyrenes videre Fremtræn- 
gen mod Syd. I den øvrige Del af Distriktet forekommer de overalt, talrigst i 
Egnen Syd for Sermilik, hvor de særlig i de senere Aar har været Genstand for 
ivrig Efterstræbelse. 
I Femaaret 1913—17 beløb Udbyttet sig til 450 å 500 Rensdyr gennem- 
snitlig pr. Aar. 
Reve. Af dei de sidste 25 Aar indhandlede Skind var 63°/, blaa, 37°/, hvide, 
men Forholdet er efterhaanden forrykket til Fordel for den hvide Ræv, idet 
Procenten af indhandlede Skind for et Aarhunderede siden var 79 og 219%, hen- 
holdsvis for blaa og hvide. 
Rævefangsten har givet følgende Udbytte gennemsnitlig pr. Aar: 
