336 FREDERIKSHAAB DISTRIKT 
rørende til det Samfundslag, der væsentlig, om ikke udelukkende, lever af Sæl- 
fangst, udgør disse og deres Familie tilsammen tagne dog kun ca. 509%, af samt- 
lige Indvaanere i Distriktet. Da de saakaldte maadelige eller 3. Klasses Fan- 
gere imidlertid kun tilvejebringer fra 8—18 Sæler hver om Aaret, maa man 
gaa ud fra, at de fleste af dem for en stor Del ernærer sig paa anden Maade, navn- 
lig ved Fiskeri, og dette gælder i endnu højere Grad Erhververne i den følgende 
Klasse, der kun 1 Ny og Næ tager en Sæl. 
Grænsen mellem Fangere og Fiskere er med andre Ord noget flydende lige- 
som 1 Norddistrikterne, og Forholdene vil rimeligvis medføre, at den udviskes 
mere og mere, efterhaanden som Sælfangsten bliver daarligere og tvinger et 
stadig voksende Antal Erhververe over i Fiskernes Række, eller i alt Fald til at 
give sig mere af med Fiskeri og andre Erhverv, end det tidligere har været nød- 
vendigt, men Distriktet rummer dog endnu en stor Stab af dygtige Fangere. 
De Ulemper for Samfundet, en saadan Forskydning medfører, er uddybet nær- 
mere under Omtalen af Forholdene i Holsteinsborg Distrikt og skal ikke gen- 
tages her. I og for sig er denne Udvikling af Forholdene ikke ensbetydende med 
Indtrædelsen af en Nødstilstand, da Havets Rigdom paa Fisk er stor nok til 
at en Grønlænder sjældent er udsat for ligefrem at lide Sult; men den medfører 
i alle Retninger en Forarmelse, hvis Ytringsformer er -de samme som alle andre 
Steder i Verden: en daarlig Beklædning, elendige og usunde Boligforhold og en — 
tarvelig Ernæring. Selv de dygtigste Fangere hengemmer nu intet Tørkød eller 
Spæk til Vinterforraad som for faa Aar siden, men nøjes med Tørfisk. 
Erhvervet er i det Hele og Store præget af det Forhold, at Sælfangsten ret 
pludselig er gaaet stærkt tilbage for en Befolkning, der ved Siden heraf hidtil 
aldrig har dyrket andet Erhverv, der kunde afløse eller i alt Fald bøde noget paa 
den forringede Fangst. Naar denne giver lidet eller intet Udbytte, foretrækker 
Fangerne derfor at hutle sig gennem Tilværelsen i Haab om, at Forholdene 
skal bedres i Stedet for at udnytte de Erhvervsmuligheder, som Distriktet ikke 
er helt blottet for, og som det bl. a. besidder i Forekomsten af talrige Hajer. Paa 
den anden Side maa det indrømmes, at disse Muligheder hverken er store eller 
paafaldende talrige; og selv om Distriktet er ret fiskerigt, er det fattigt netop 
paa de Fiskearter, Grønlænderne særlig ynder, og som egner sig til Tørfisk 
9: Laks og Helleflynder, der forekommer i langt større Mængde i Norddistrik- 
terne, og som gør det muligt for disse Egnes Beboere at leve af disse Fiskerier 
netop paa den Tid af Aaret, da Sælfangsten svigter. 
Disse Forhold medfører, at Distriktets Befolkning gennemgaaende hyppi- 
gere end de fleste andre Grønlændere er udsat for at lide Nød om Vinteren, fordi 
Sælfangsten ikke mere giver noget Overskud, der kan hengemmes til Vinter- 
forraad, og Grønlænderne ikke er indstillet paa at samle Forraad af Tørfisk i 
det Omfang, Forholdene kræver, udover nogle faa Poser Angmagssatter pr. 
Familie. Ved enkelte Steder tørres dog ogsaa en Del Uvak og i de senere Aar 
nogle Havtorsk, men iøvrigt løber man an paa at kunne klare sig med Sæler, 
Fugle og Rødfisk, der navnlig forekommer i betydelige Mængder ved Storøen 
