FREDERIKSHAAB DISTRIKT 353 
Befolkningen beløb sig i 1918 til 102 Personer. 
Ved Stedet var ansat en seminarieuddannet Kateket og en Jordemoder. 
15 Fangere, 6 Fiskere, 1 Fastlønnet og 1 Dreng var forsynet med Kajak, 2 Mand 
manglede en saadan og 2 havde Stel, men intet Betræk hertil. 
Fangstudbyttet i 1918 udgjorde 18 Niser, 90 store og 160 smaa Sæler, 28 Ræve, 
17 Rensdyr. - For det sidste Femaar var Gennemsnitsproduktionen af Sæler ca. 
27 pr. Fanger aarlig mod 41 Sæler i 1875. 
7 Mand angives at kunne rejse sig efter Kæntring, 8 kan harpunere, og 1 Mand 
er svimmel. 4 af de ved Stedet bosatte Kvinder er Enker efter i Kajak omkomne. 
Ved Stedet findes: 2 Træbaade, 1 Telt, 1 Isgarn og 10 Rifler. 
Erhvervsturnus. Erhvervsturnusen er ikke væsentlig anderledes end ved Avi- 
gait og Kuånit, men ved Siden af Fangst og Fuglejagt driver Kekertarssuakerne et 
indbringende Fiskeri, da Farvandet omkring Øen er mere fiskerigt end Egnene Nord 
herfor, og over '/з af Erhververne har deres væsentligste Underhold herved. I Vin- 
termaanederne tages navnlig mange Rødfisk Syd for Storøen og i Nerutussok, særlig 
langs Fjordens Nordkyst. Fiskeriet drives mest fra Kajak, men undertiden gaar 
enkelte Baadelag i Marts ind i Nerutussok efter en Baadslast Rødfisk, som kan 
tages i Løbet af et Par Dage. Fiskeriet fortsættes, medens Befolkningen opholder 
sig paa Angmagssatpladsen ved Narssårssuk i Nerutussok i Juni Maaned. Her 
tages Rødfisk og Hellefisk, der dog forsvinder hen paa Efteraaret, naar Hvidfisken 
indfinder sig, samt en Del Uvak, som tørres til Vinterbrug. Naar Angmagssaterne 
er tørret, gaar største Delen af Befolkningen hjem til Bopladsen, og kun enkelte 
drager paa Rensjagt i Bunden af Kagssit eller til Taserssuak. Som Fangstplads 
om Vinteren benytter Fangerne Strækningen mellem Nordre og Søndre Storø, 
og i Angmagssattiden om Sommeren jages udenfor Nerutussok, da Ataken ikke mere 
som i gamle Dage kommer indenfor Fjordmundingen. Under Foraars Klapmydse- 
trækket har Kekertarssuakerne samme Fangstplads som Avigaiterne. 
Kolonien Frederikshaab. 
Kolonien Frederikshaab (gr. Påmiut 9: Befolkningen ved Mundingen) 
ligger i Bunden af en smal, næppe 400 m. dyb Vig, som i østlig Retning skærer 
sig ind i Landet lidt indenfor den vestligste Pynt af Fastlandskysten, Nord for 
Kuänersök Fjordens Munding og paa 61° 596 М. Br. 49° 425 У. L. | 
En betydelig Skærgaard af større og mindre Øer med talløse Løb imellem 
omgiver Fastlandspyntens Syd- og Vestside og dækker saavel Vigen som de to 
Smaabugter, der skærer sig ind i Landet umiddelbart Vest for dens Munding. 
Syd herfor er Ørækken smallere, idet Afstanden fra Vigen til den aabne Fjord 
er ca. 1,5 km, medens Arkipelaget Vest for Fastlandskysten, hvor Øerne er gen- 
nemgaaende større, har en Bredde af ca. 3 km. En enkelt af Øerne er ca. 50 m 
høj, medens alle de øvrige er lavere. Nogle har en høj, toppet Form, saaledes 
Skarve Øen, der danner et kendeligt Indsejlingsmærke Syd forKolonien, og de fleste 
er karakteristiske ved en stejl affaldende Skrænt langs Fjæren. 
Naar man, efter at have passeret Øerne, nærmer sig Vigens Munding, faar 
Dansk Grønland. II. : 23 
