-] 
FREDERIKSHAAB DISTRIKT 36 
ning for Danske. Disse sidste, 9: de i Grønland ansatte, maa ligeledes kun besøge 
Stedet paa Embeds Vegne og alene med mandlig Baadsbesætning. De grønland- 
ske Mænd fra Arsuk, der benyttes som Postmænd, maa sendes til de nærmeste 
Bopladser, men ikke længere bort, dog har de Lov til at besøge Ivigtüt for at 
sælge Kød og Fisk, men Opholdet her maa ikke strække sig over een Dag, og det 
er Kvinderne forbudt at overskride den Zone, der er draget mellem Arsuk og 
Ivistüt. Befolkningen er med andre Ord stavnsbunden, fordi Administrationen 
nærer Frygt for, at Kønssygdomme vilde kunne paaføres hele den grønlandske 
Befolkning, hvis der var frit Samkvem mellem denne og den stadig skiftende 
Arbejderstab ved Ivigtüt. At denne Frygt ikke er helt ugrundet fremgaar deraf, 
at en stor Del af Befolkningen ved Arsuk i de første Aar efter Kryolitbruddets 
Oprettelse, da der ikke eksisterede noget Forbud mod Rejser til og Ophold ved 
Ivigtut, blev smittet af Syphilis, som det dog efterhaanden lykkedes at bekæmpe, 
særlig efter at der var ansat en Læge ved Arsuk. Sporadiske Tilfælde af Kons- 
sygdomme forekommer dog nu og da, men næppe hyppigere end ved andre Ste- 
der i Grønland, uagtet Styrelsen paa alle Maader søger at hindre Smitteoverfø- 
relse til den grønlandske Befolkning bl. a., ved at afkræve alle, der rejser til Grøn- 
land, Sundhedsattest udstedt af en Læge. 
Den naturligste Ordning af Spørgsmaalet vilde vel være at hindre Samkvem 
mellem Arsuk og Ivigtüt, men denne Udvej, som Kolonistyrelsen straks for- 
søgte iværksat, mislykkedes fuldstændig, da Arsukerne ikke vilde opgive de For- 
dele, Handelssamkvemmet med de danske Funktionærer og Arbejdere frembød, 
og der stod da ikke Styrelsen anden Udvej aaben end at regulere Samkvemmet 
mellem de to Pladser og saavidt muligt hindre Arsukerne i at komme sammen 
med deres egne Landsmænd. Paa den anden Side kan Inspektøren for Sydgrøn- 
land give Dispensation fra disse Isolationsbestemmelser, og der vil næppe blive 
lagt den grønlandske Familie, som ønsker at forlade Arsuk for at bosætte sig 
andetsteds, Hindringer i Vejen herfor. 
Disse Forhold har i visse Retninger præget Befolkningen, der vel endnu 
udøver grønlandsk Erhverv, men med ringe Udbytte; og de unge forsømmer i 
stigende Grad Kajakerhvervet for at drive Fiskeri og Jagt paa Fugle og Rens- 
dyr med Salg til Ivigtüt for Øje. 
Ved Arsuk er ansat følgende faste Folk under Handelen: АЕ og Jorde- 
moder, under Kirkevæsnet en seminarieuddannet Kateket, alle Indfødte. 
Ved' Stedet var 14 voksne, 3 Drenge og 1 Fastlønnet forsynet med Kajak, 
blandt disse var 3 kajaksvimle, 1 havde opgivet Fangsten paa Grund af Alder, 
og 3 halvvoksne ejede ingen Kajak. 4 Mand forstod at rejse sig efter Kæntring. 
Fangstudbyttet beløb sig i 1918 til 46 store og 93 smaa Sæler, 24 Ræve 
og ca. 80—90 Rensdyr. Gennemsnitsproduktionen af Sæler var i 1914—18 16 Sæler 
pr. Erhverver aarlig mod 41 i 1875. | 
Indhandlingen androg i 1919: 23 Tdr. Spæk, 77 Ræveskind, 1 Rensskind, 
21 kg Fjer og 7 Tæpper til et Belob af 866 Kr. 
Udhandlingen beløb sig i 1919 til 6230 Kr. deraf for 742 Kr. Kaffe, 703 Kr. 
