JULIANEHAAB DISTRIKT 379 
Simiutak Løbet Nord for Ümänarssuak, og Orssusivik nærmere Uper- 
nivik Nesset. 
Den nordlige Del af Ikerasärssuk 9: Løbet indenfor Nanortalik Øen. 
Ikerasärssuk, der mellem Täteräkasik og Kerertasugssuk fører til Tasi- 
ussarssuak, Syd for Tasermiut. 
Körnuarssuk, Snævringen paa Nordsiden af Igdlukasik Øen og flere andre. 
Stromforhold, Polarstrommen. Da Stromforholdene udenfor Fjordene ikke 
har været Genstand for en mere indgaaende Undersøgelse, skal kun kortelig om- 
tales, hvilke Erfaringer Distriktets Fangere sidder inde med paa dette Omraade. 
Med deres skarpe Blik for Naturens Fænomener har de jo særlige Betingelser 
for at vurdere Strømforholdene, der paa saa mange Maader griber ind i det grøn- 
landske Erhverv og Rejseliv, at de til enhver Tid kræver Fangerens Agtpaa- 
givenhed og Omtanke. Den Erfaring, han derigennem høster påa sine saa at sige 
daglige kortere eller længere Udflugter i Forbindelse med Overleveringer fra 
Forfædrene, giver ham efterhaanden et saa indgaaende Kendskab til Strøm- 
forholdene, at det tør antages at svare til det Billede, en paa videnskabeligt 
Grundlag bygget Undersøgelse vil give. Dette er saa meget mere sandsynligt, 
som de Udtalelser, der foreligger fra Fangerne paa de forskellige Steder, stem- 
mer ret godt overens. Herefter løber der langs den sydlige Del af Distriktets Vest- 
kyst en sydgaaende Strøm, der kun i ringe Grad paavirkes af Ebbe og Flod og 
navnlig skal ytre sig kraftigst i Maanederne August til December, altsaa i den 
Tid Kysten er mest isfri. Omkring Sårdlok og Nord herfor gaar Strømmen hyp- 
pigt i vestlig Retning ud mod Polarstrømmen, der længere til Søs skyder sig nord- 
eller nordvestpaa i hurtigere eller langsommere Tempo efter Vejrets og vistnok 
ogsaa Aarstidens Beskaffenhed. Polarstrømmen holder sig altsaa, ligesom i de 
andre Distrikter, noget borte fra Kysten, og Afstanden fra denne skal efter Fan- 
gernes Udsagn veksle fra ca. 8—20 km, idet Strømmen dog ligger Kysten nær- 
mere ud for Nunarssuit. Hvorvidt den om Vinteren, som nogle formoder, delvis 
fortrænges af det varmere Atlanterhavsvand, og om dette til Tider har en saa- 
dan Mægtighed, at det under Polarstrømmen skyder sig ind over Kystbanken 
og derfra trænger ind i enkelte af Fjordene, vides vel ikke, men det vilde i hvert 
Fald forklare Tilstedeværelsen af det varme Vand paa Bunden af de dybeste 
Fjorde i Norddistriktet paa tilsvarende Maade, som Vandet fra Kattegat tem- 
porært skyder sig ind over de lave Grunde i Øresund, ud for Dragør, til Øster- 
søen, hvor Kattegatets saltere Vand bliver staaende paa de dybest liggende Steder 
under Østersøens Brakvand. 
Polarstrømmen antages at have en Bredde af ca. 40—60 km udenfor Juliane- 
haabs Kysten. 
I Norddistriktets større Fjorde, Sermitsialik, Bredefjord, Skovfjord 
og N. Sermilik, er Strømmen som Følge af den store Tilførsel af Smeltevand fra 
Bræerne og Elvene altid udadgaaende, undtagen med stærk paalands Vind. I 
Torssukåtak og i de fleste vest—østgaaende Sunde løber Strømmen vestefter 
med voksende, østefter med faldende Vande, i enkelte andre, saaledes i den vest- 
