382 JULIANEHAAB DISTRIKT 
med, at Storisen er helt forsvundet i August, i Syddistriktet lidt senere; Øst for 
Kap Farvel Landet er Farvandet derimod først isfrit i September, og Ikek Sundet 
vil kun undtagelsesvis være passabelt før Midten af August, men enkelte Aar 
forsvinder Isen endnu senere herfra, undertiden først hen i September. Stor- 
isens hurtige Forsvinden skyldes dels Søens og Brændingens Indvirkning, dels 
— og navnlig — den stærke Afsmeltning 1 den varme Atlanterhavsstrom 1 Stræ- : 
det. Anstillede Forsøg har vist, at 10 kg Is i omtrent stillestaaende Havvand 
paa 2,5” С. smelter i Løbet af 2,5 Timer. 
Isfjælde forekommer i betydelig større Antal end i de øvrige Distrikter i 
Sydgrønland; man har endog talt indtil 700 paa een Gang fra et Skibsdæk. En 
ret stor Mængde aflejres i N. Sermilik og de øvrige Isfjorde i Distriktet, men 
de allerfleste og betydeligste kommer fra Østkysten, talrigst i April og derefter 
i aftagende Mængde de følgende Maaneder, indtil der i August kommer en ny, 
men noget mindre Drift. I Løbet af Sommeren og Efteraaret føres største 
Delen af Isfjældene nordvestpaa ud i Strædet, hvor de i hele Sommertiden, 
men særlig 1 Juni, kan træffes 1 betydelig Mængde. 
For Isfjældene gælder, at de i Farvandene omkring Kap Farvel føres læn- 
gere til Søs end Storisen. I April er de saaledes observeret helt ude paa 31° У Led. 
og sydpaa til 56° N. Br. I de følgende Maaneder har de rkke saa stor Udbredelse, 
men 1 August skyder de sig atter længere ud fra Kysten og kan træffes vestpaa 
til 40°30" V. Led. og sydpaa til 57°45’ N. Br. 
»Vestisen har ikke været observeret i Distriktet« — er en Formel, der ofte 
gentages i Bestyrernes Indberetninger til Autoriteterne, men den er vistnok ganske 
overflødig, da den nordgaaende Atlanterhavsstrom midt i Strædet hindrer den 
i at nærme sig Grønlands sydlige Del. Den kommer kun undtagelsesvis Øst for 
55° Led., og den Is, der iagttages Vest herfor, kan man i Almindelighed regne med ; 
er Vest- og ikke Storis. ! 
Vinterisen i Julianehaab Distrikt har hverken den samme Varighed eller 
Udstrækning som i Landsdelens nordlige Egne, idet den lægger sig gennemgaa- 
ende senere om Efteraaret og bryder tidligere om Foraaret, ligesom Grænsen 
for den faste Vinteris maa søges dybere inde i Fjordene end nordpaa. Enkelte 
af disse er endda ikke tillagt hvert Aar, og selv i de beskyttede Sunde, der gen- 
nemskærer Distriktets sydlige Del, træffer man i Almindelighed aabent Vand 
hele Vinteren igennem, ligesom de mere aabne Bugter langs Kysten indenfor 
Yderøerne kun undtagelsesvis er tillagt, og dette gælder i endnu højere Grad 
selve Julianehaab Bugten, hvor Islæg aldrig er observeret. Er der undtagelsesvis 
Storis langs Kysten, har Vinterisen i Reglen større Udbredelse, end naar Kysten 
er udækket. 
Vinterisens mindre Udbredelse i dette Distrikt skyldes for en væsentlig 
Del de urolige Vejrforhold, der ikke alene hindrer Isen i at lægge sig i de mere 
aabne Bugter, men ogsaa ofte bryder denne inde i Fjordene, hvor Føhnvinden 
undertiden blæser med saa voldsomme Kast fra Højfjældene, at den er i Stand 
til at knække den sværeste Vinteris. Dette er saaledes bl. a. Tilfældet i Juliane- 
