390 JULIANEHAAB DISTRIKT 
Herfra til Bræen i Fjordbunden er Sermitsialik ca. 28 km lang og ud for Boplad- 
sen 2 km bred, men udvider sig noget længere inde. Indenfor Igånaup sarkå har 
Fastlandskysten høje, delvis med frodigt Pilekrat bevoksede Skrænter, men er 
iovrigt omgivet af lavt Land, særlig paa Østsiden, der begrænses af еп fra Fast- 
landskysten stærk fremskudt Odde, Kaporfik, i Forbindelse med den aflange, 
smalle Kingigtok kangigdlek og udenfor denne Kingigtok samt en Del Smaager. 
Paa Nordsiden af Kingigtok ved Sundet mellem denne og К. kangigdlex ligger 
Angmagssatpladsen Alerât, og nær Bræen findes de yderstliggende Nordbobe- 
byggelser i Distriktet, henholdsvis paa Vestsiden indenfor Sarfap nûa og ved Over- 
bæringsstedet til Imartunek paa Kaporfik lige over for. 
Sermitsialiks Isbræ, der er ret produktiv og afgiver en Mængde Kalvis 
samt adskillige, men kun smaa Isfjælde, udmunder gennem en ca. 4 km lang 
Arm, omgivet af 100—200 m høje Fjælde. Nærmest Fjorden har Bræen en Bredde 
af ca. 2 km og en Heldning af 9°. Bræranden er ca. 33 m høj, og Bevægelseshastig- 
heden for den stærkest udskydende Del af Bræen 5,5 m i Døgnet. 
Da Brærandens forreste Kant paa Grund af Farvandets ringe Dybde ikke 
bæres oppe af Vandet, og den store Heldning bevirker, at Isens tangentiale 
Spalter aabner sig, foregaar Kalvningen paa den Maade, at Isen ved Presset 
inde fra 1 Forbindelse med den Modstand, Bundmorænen yder, løsnes helt og 
styrter forover med Brudfladen øverst. Forud for Kalvningen høres mægtige 
Brag fra Bræen, og idet Kolossen styrter forover og forsvinder under Vandet 
for kort efter at dukke op paany sammen med den stærkt mudrede: Vandmasse, 
kastes en vældig Vandsojle til Vejrs, hvorved der fremkaldes en voldsom Bræn- 
ding langs Kysten. 
Da Mængden af Smeltevand fra Bræen er saa betydelig, at Strømmen i 
Fjorden næsten altid gaar udad, setter Kalvisen hurtig til Søs og er i Reglen ^ 
ikke til Hinder for de Baaderejsende, der passerer Fjordmundingen. 
Kagssimiut Gruppen mellem Sermitsialik og Bredefjord er ca. 20 km bred. 
Medens Fastlandets vestlige Del danner et næppe 6 km bredt, lidet indskaaret 
Bælte langs Indlandsisens Rand, er den østlige Del af Kyststrækningen stærkt 
spaltet, idet saavel Bredefjord som Sermilik fra Mundingen af Torssukåtak nord- 
efter afsætter en Del Smaabugter i Fastlandskysten. Af Bugterne, der er skilt 
fra hverandre ved Halvøer med stejle Kyster, skærer de tre nordligste, Ka- 
leragdlit, Manitsup tunua, hvis vestlige Del hedder Kuvnek, og Kangerdlua 
sig helt ind til Indlandsisen, som gennem 6 Smaabræer aflejrer lidt Kalvis i dem. 
I Mundingen af Kaleralik ligger en lang, smal, lav Ø, Nûk, i den følgende Bugt 
den store Manitsox, og i og udenfor Kangerdlua er der 2 Øer, inderst den lille, 
stejle Kekertarssuak, og udenfor denne en stor navnløs Ø med et bredt prægtigt 
Dalstrøg, Kapitak, tværs over den midterste smalle Del. 
Bugterne og den nordligere liggende lille Fjord, Kangerdluarssuk, er Язке-. 
rige med talrige Rødfiske- og Hellefiskebanker og vigtige Fangstfelter for Grøn- 
lænderne, som har to Bopladser her, Tugdlerünat og Niakornak, henholdsvis paa 
den sydlige og nordøstlige Pynt af Halvøen mellem Kangerdlua og Kangerdluarssuk. 
