JULIANEHAAB DISTRIKT 391 
Landet omkring, navnlig Syd for Mundingen af Torssukåtak, er ganske lavt, 
men hæver sig jævnt i nordøstlig Retning med Højder paa indtil 400 m nærmest 
Kangerdluarssuk. 
Øerne. Midt i Gruppen af de indre Øer ligger et stort fjordlignende Bassin, 
der er skilt fra Sermitsialik ved en sammenhængende Række af Øer med talrige 
Sejllob og Overbæringssteder og falder 1 to Dele, Akugdlek Syd og Imartunek 
Nord for Alerät Øerne. Fra Havbugten Vest for Kagssimiut Øerne fører Kôrnok 
Løbet, i hvis sydlige Del Bopladsen Kexertarssuärak ligger paa en mindre ©, 
ind mellem Kårusuarssuk Øen og Kanerték til Imartunek, der mod Øst begræn- 
ses af den sidstnævnte ©, som fylder hele Mellemrummet mellem Imartunek og 
Bredefjord. Kanerték (9: en med mange Munde), et Navn, som den stedlige 
Befolkning iøvrigt ikke vedkender sig, har paa Sydsiden to dybe Indskæringer 
og grænser mod Nord til Løbet Torssukätak, der fra Bredefjorden skærer sig saa 
langt mod Vest, at det kun er skilt fra Imartunek ved den lave, af Højvandet 
overskyllede Itivdliatsiak Tange. 
Umiddelbart Vest herfor samt i Bunden af Kangerdluarssuk — den dybe, 
smalle Fjord, der i nordøstlig Retning skærer sig ind i Kanertéx — og flere andre 
Steder i Omegnen findes Lakseelve, som dog kun udnyttes i ringe Grad. 
Skergaarden omkring Kagssimiut bestaar af talrige mindre og en 
halv Snes større Ger, adskilt ved snævre Sunde, hvorigennem der fører to Sejl- 
lob, Nordre og Sondre Maagelob, der forbinder Kaxaligaitsiak med Bugten 
Ost for Udstedet Kagssimiut, der er beliggende paa den østligste af Øerne i Grup- 
pen. Den stedlige Befolkning har dog andre Navne end de officielt fastslaaede 
paa de to Lob, idet man ved »Nordre Maagelob« forstaar det allervestligste, 
snævre Sund mellem Kaxaligaitsiak Fjorden og Akugdlek Bredningen, medens 
Resten af Strækningen indtil Bredningen Vest for Udstedet kaldes »Sondre Maage- 
lob«; Ikerasak er derimod Betegnelsen for Sondre Maagelob. 
Bredefjord (gr. Ikerssuak 9: en Havbugt som man skal sætte over), der 
naar til Linien mellem Tugtutôks nordlige Pynt, Isua, og Tugdlerünat Landet, 
er ca. 50 km lang og fra 3,3—5 km bred. Fjordens nordvestlige Kyst, Ka- 
nerték og to Syd herfor liggende større, stærkt kuperede Øer, Upernivik og 
Apokätak, er gennemgaaende lave, særlig 1 Egnen omkring Bugten Syd for 
Torssukätaks ,Munding, hvor Karmaternes Angmagssatplads, Tügdlik, er belig- 
gende. Det samme gælder den sydøstlige Fjordbred nærmest Mundingen, men 
efterhaanden som man herfra trænger dybere ind, højner Landet sig betydeligt, 
og den inderste Halvdel af Tugtuték har stejle Kyster, delvis uden Forland. 
Fjorden har en stærk udadgaaende Strøm, og dens indre Forgreninger er ofte 
fyldt med Kalvis. 
Karmat Gruppen. Landet mellem Bredefjord og Skovfjord bestaar ude- 
lukkende af Øer, nordligst den ca. 33 km lange Tugtutok, paa hvis Nordkyst 
der findes en stor Bugt, dækket af den lave Isua Pynt. Midtvejs har Øen et Over- 
bæringssted mellem to Bugter, der fra Bredefjord og Skovfjord næsten gen- 
nemskærer Øen, og paa langs gennem denne gaar en frodig, grønklædt Dal, om- 
