JULIANEHAAB DISTRIKT 395 
N. Sermilik ligger i Forlængelse af Bredefjord paa lignende Maade, som 
Tunugdluarfik danner en Fortsættelse af Skovfjord. Om man vil betragte de 
fire Fjorde parvis som kun to med forskellige Navne, bliver en Skønssag, men den 
benyttede Inddeling er i alt Fald vel begrundet i den betydelige Uoverensstem- 
melse, der er imellem de ydre og de indre Fjordarme, som det vil fremgaa af 
følgende Beskrivelse. 
N. Sermiliks Hovedløb er ca. 38 km langt, 3—5,5 km bredt. Omtrent midt- 
vejs bøjer Fjorden i en stor Bue mod NV. op imod Bræen i Fjordbunden, men 
afsætter lidt udenfor denne i nordøstlig Retning en ca. 9 km lang Årm, ligeledes 
med en betydelig Bræ, der er skilt fra den vestlige ved det store Fjældparti Aku- 
liaruserssuak. Fjordmundingen er paa Sydsiden begrænset af mægtige, stejle 
Fjælde, yderst det mere afrundede, grønklædte Narssak Fjæld, og indenfor dette 
Nasänguak, hvis bratte, stærkt kloftede og »bænkede« Væg med de vældige For- 
vitringslag langs Foden af Udseende paafaldende minder om Trapfjældene ved 
Godhavn paa Disko. Over Nasånguaks Kam skimter man Ilimaussak Fjældets 
1410 m høje, prægtige Kuppel, der er formet som en vældig Kæmpehøj. Nord 
herfor afsætter Fjorden 3 Smaabugter, omgivet af lavere Land, medens den nord- 
vestgaaende Del af Fjorden har høje, stejle Kyster. Paa Nordsiden af Fjorden 
lidt indenfor Mundingen ligger den 15 km lange, af ret stejle Kyster omgivne 
Kangerdluarssuk, i hvis Bund der udmunder 3 Isbræer, hvoraf dog kun de to 
naar helt ned til Vandet, og foran dem alle er der oplagret store Grunde af Slam 
og Grus. Landet Syd herfor er langs Kysten lavt med saa bløde, afrundede Former, 
at Dalstrøg og Sænkninger synes udmejslede af Isen, men indad mod Indlandsisen 
er Landet højere. 
I Bunden af de 3 forannævnte Smaabugter og adskillige Steder paa Fastlands- 
kysten og Øerne lige over for findes talrige Levninger af Bygninger fra Nordbo- 
tiden, og det samme gælder Distriktets ovrige storre Fjorde, der næsten alle 
har haft en saa tæt Bebyggelse, at man overalt, hvor Betingelserne er blot nogen- 
lunde gunstige, finder Tomter af Gaarde eller Huse. Ruinerne i den gamle Øster- 
bygd er bedre bevaret, og Bygningerne mindre sammenfaldne end i Vester- 
bygden. De frembyder overordentlig Interesse, da man intetsteds i Norden finder 
tilsvarende eller saa righoldige Levninger fra vore gamle Forfædre som netop 
her, hvor de har ligget uforstyrret i Aarhundreder. 
Af de to Bræer i Bunden af N. Sermilik har kun den vestligste været Gen- 
stand for nærmere Undersøgelse. Den udmunder gennem en kort, ca. 3 km bred 
Arm, i hvilken. der — umiddelbart indenfor Bræranden — findes en betydelig 
Nunatak, som deler det nederste Parti af Bræen i to omtrent lige brede Løb. Inderst 
i Bræarmen har Isen en Hældning paa ca. 9”, og det ses, hvorledes Indlandsisen 
bliver kløftet og revnet, idet den fra alle Sider terasseformet søger ned mod Bræ- 
armen. Paa det nederste Stykke er Hældningen kun ubetydelig, og navnlig 
1 det østlige Løb, hvor den stærkere Skraaning ligger Bræranden meget nærmere 
end i det vestlige, bevæger Bræen sig paa det sidste Stykke omtrent horisontalt 
fremad, som om den svømmer paa Vandet, og gaar til sidst jævnt over i de foran- 
