396 JULIANEHAAB DISTRIKT 
liggende Isfjælde, saa at det har været umuligt med Sikkerhed at bestemme Bræ- 
randens Beliggenhed. Bræranden i det vestlige Løb staar i Almindelighed tyde- 
ligere, dens Maksimumshojde er 56 m, og da de Isfjælde, der frigøres, ligger i 
tilnærmelsesvis samme Plan som Bræranden, maa det formodes, at Kalvningen 
foregaar ved Løsrivning og ikke ved Nedstyrtning. 
Bræen bevæger sig hen imod 20 m i Døgnet, hvilket er den størst maalte 
Hastighed i Sydgrønland, og aflejrer jævnlig 200 m lange Isfjælde. 
Isens Overflade er stærk kuperet med uregelmæssige Toppe eller lange 
Rygge. Dens Udseende adskiller sig saaledes ikke i nogen væsentlig Grad fra Ser- 
mitsialik Bræens, og det samme gælder Sammensætningen af Isen, der bestaar 
af skarpkantede Gletscherkorn af indtil en Valnods Størrelse. Isen er stærk 
revnet, særlig hvor Bræen skyder sig ned mod de lavere liggende Steder, men i 
Modsætning til Sermitsialik Bræen gaar Revnerne i Almindelighed kun parallel 
med Bræranden, hvorimod man ikke ser Længdespalter 9: i Bevægelsesretningen. 
Nunatakken ved Bræranden og en mindre, fjærnere liggende, aflejrer begge 
Moræner, men ellers ses saadanne hverken oven paa Isen eller inde i Revnerne. 
Vest for Bræen findes langs Isranden et ca. 300 m bredt, ganske vegetations- 
løst Bælte med betydelige Rester af Bundmoræner. Det har 1 sin Tid været dækket 
af Indlandsisen, og da over 50°/, af de i Elvene fra Indlandsisen opløste Bestand- 
dele er Humusstoffer, der maa stamme fra en Vegetation, som nu dækkes af 
Indlandsisen, har man heri et Bevis for dennes Frem- og Tilbagerykning paa 
lignende Maade som adskillige andre Steder langs Indlandsisens Rand. 
Udskydningen af Kalvis fra den vestlige Bræ begynder undtagelsesvis 
i Februar, men hyppigst i Marts, og Kalvisen naar i saa. Fald ud til Narssak i 
April eller Maj, paa hvilket Tidspunkt den indre Del af Fjorden jævnlig er helt renset 
for Is. Bræen er en af de livligst producerende i hele Sydgrønland, idet Udskyd- 
ningen fortsættes med kortere Mellemrum hele Sommeren og Efteraaret. Senere 
er den afhængig af Isforholdene, da Kalvisen ikke formaar at sprænge Vinter- 
isen, naar denne er særlig tyk. 
Fra den østlige Bræ, der afgiver en betydelig Ismængde, foregaar Ud- 
skydningen i Reglen kun een Gang aarlig, nemlig i Maj, og ofte med saa stor Vold- 
somhed, at hele Ismassen sætter til Søs 1 Løbet af et Par Dage. 
De stadige Udskydninger fra den vestlige Bræ bevirker, at N. Sermilik næsten 
altid er fyldt med Kalvis, og Baaderejsende maa endog være forberedt paa at 
mode Ishindringer i Farvandet omkring Матззак, hvor tæt sammenstuvet Kalvis 
og Isfjælde naar som, helst kan hindre al Passage i ugevis. Isfjældene fra N. 
Sermilik er ret betydelige, men naar dog ikke de jakobshavnske i Størrelse. 
Tunugdliarfik (о: den, der ligger bagved), den gamle Eriks Fjord, 
er en af de ejendommeligste og af Udseende mest afvekslende Fjorde i Syd- 
grønland. 10 km Sydøst for N. Sermilik skærer den sig ca. 60 km ind i Fast- 
landskysten først i nordøstlig og senere i nordlig Retning. Den har en ca. 2 km 
bred Munding, men udvider sig til over det tredobbelte længere inde og bliver 
ganske snæver og grundet nær Kinguaen, der fortsættes i en prægtig, frodig Dal 
