JULIANEHAAB DISTRIKT 397 
med næsten uigennemtrængeligt Pile- og Birkekrat og gennemstrømmes af en 
bred, lakserig Elv. 
Fjældene paa begge Sider af Fjordmundingen er over 600 m høje og ret 
stejle undtagen omkring Fjordmundingens nordlige Pynt, Nügärssuk, hvorfra 
et smalt Sletteland, der danner en Fortsættelse af det lave Terræn omkring det 
tæt udenfor Pynten liggende Udsted Narssak, strækker sig østefter langs Foden 
af det bagved liggende Какатззиак, indtil Fjældets Udløbere efterhaanden træ- 
der helt ud til Fjorden. 5—6 km indenfor Nügärssuk gaar Fjældene baade paa 
Syd- og Nordsiden af Fjorden jævnt over i et mægtigt Parti af Nefelinsyenit, 
der har en Udstrækning af ca. 10 km (Fig. 1). 
Partiet, der har en ejendommelig graaliggrøn Farve, er stærkt »baenket«, 
og da det bestaar af overordentlig letsmuldrende Bjærgarter, er Fjældsiderne 
dækket med mægtige Flader af Smuldringsgrus, som paa Nordsiden har dannet 
en vældig, 200 m høj, flad Gruskegle, hvis forreste Del skyder sig ud fra Kysten 
som en Pynt. 
Da Forvitringsstofferne i fugtige Perioder flyder. langsomt nedad, hindres 
Planterne i at slaa Rod, og hele Partiet er derfor næsten blottet for Vegetation. 
Indenfor Eruptivfeltet har Sydkysten en Sænkning, der fører over i Ret- 
ning af Redekammen, hvis forrevne Fjældtoppe man skimter fra Fjorden, men 
længere østpaa hæver Landet sig paany og falder gennemgaaende stejlt af mod 
Fjorden paa hele Strækningen ind til Igaliko Tangen. 
Ved Nefelinsyenitens Østgrænse afsætter Fjorden paa den nordlige Side 
en lille smal Bugt, Паа (Tunuamiut), hvis Munding vender mod Vest. Den er 
skilt fra Fjordløbet ved en aflang Pynt med Nunasarnak Fjældets prægtige 
Kuppel. 
Øst herfor hæver enkelte golde Smaakamme af den røde Sandsten sig op 
over Terrænet, men Landet er iøvrigt lavt, bølgeformet og frodigt paa største 
Delen af Strækningen ind til Fjordbunden. Det minder mange Steder om et 
dansk Landskab og har talrige Smaakrat af Birk og Pil. Intetsteds i Distriktet 
er Betingelserne for Nordbobebyggelse saa gunstig som i denne Fjord, paa hvis 
Vestside man da ogsaa mellem Ilua og Fjordbunden finder Tomter af 11 Gaarde, 
og det er forstaaeligt, at ERIK DEN RØDE valgte sin Bolig netop her (Fig. 2). 
Paa en stor, frodig Slette ved det nuværende Kagssiarssuk, ca. 11 km fra 
Bunden af Fjorden, ligger Tomten af hans Gaard med Rester af over en Snes 
Bygninger." Vaaningshuset, der i 1894 udgravedes af Kaptajn D. Bruun, har haft 
mindst 8 Rum; Fundamentet staar endnu i en Højde af 0,75 m og er 23 m 
langt 13 m bredt. Boligen ligger tæt ved en skummende Elv, paa hvis Nordside 
man finder Levninger af Grønlands første Kirkebygning, opført af Erik RØDE's 
Hustru, som nogle Aar efter Grønlands Bebyggelse gik over til Kristendommen. 
Østsiden af Fjorden har over 900 m høje Fjælde, hvis Udlobere nordfor 
Fjordarmen Kårok træder helt ud til Kysten, saaledes at de 5 Nordbogaarde, 
der findes her, ligger paa en indskrænket Plads ved Foden af Fjældene. Kun 
ved Narssarssuak (Kiagtüt), skraat overfor Kagssiarssuk, er Fjældrækken gen- 
