JULIANEHAAB DISTRIKT 409 
_ særlig langs Løbets Vestside, hvis bratte Væg er spaltet af en Mengde Klofter 
med mellemliggende, taglignende Hamre, og bag disse skimter man talrige Tin- 
der, hvis spidse, dristige Former minder fjærnt om gotiske Taarne. Paa Nord- 
siden af Körnok Løbet, der fra Torssukåtak fører ud til det aabne Hav, afløses. 
Alpelandskabet af lave, afrundede Fjælde med mægtige Moræner, der dækker 
Nügssuak Pyntens jævne Skraaninger paa Strækningen mellem Körnoks us 
ding og Bugten Syd for Frederiksdal (Fig. 11). 
I Bunden af Kangersunek findes Ruiner af en Nordbogaard, den østligste 
paa Vestkysten af Landet. 
Landet mellem Tasermiut og Ilua Fjorden har kun en enkelt mindre 
Fjord, den smukke, af prægtige Alpetoppe omgivne Amitsuarssuk, der umiddel- 
bart Øst for Forbjerget Ikigait, det gamle Herjulfsnæs, skærer sig ind i Landet 
i nordlig Retning samt et Par mindre Smaabugter, de før omtalte Tasiussarssuak 
og Ilångua Syd for Tasermiuts Munding. Indenfor den lave Igdlukasik © træder 
en langstrakt Fjældkæde med det prægtige Natsingnak ud til Havet; men den 
øvrige Del af Kystlandet op til Nanortalik er lavt, og bag dette skimter man 
det vældige Panorama af høje Alpetoppe, som omgiver Tasermiut Fjordens Indre. 
Største Delen af det sluttede Landomraade mellem de to Fjordgebeter bestaar, 
ligesom Strækningerne Nord og Syd herfor, af et typisk Alpeland, men Terrænet 
er gennemgaaende mere kuperet, og Fjældene højere end andetsteds i Distriktet. 
Enkelte af dem naar op til eller over 2000 m's Højde, og indenfor Ilua Fjorden. 
ligger Distriktets og vistnok Landsdelens mægtigste Fjæld, Sulugssugutå, der 
hæver sig 2240 m over Havet. 
Karakteristisk for Omraadet er de langagtige, skarpe og forrevne Fjældrygge, 
der kun undtagelsesvis træffes Nord for Tasermiut. De har næppe i større Omfang 
været dækket af Indlandsisen, men talrige Gletschere har rimeligvis skaaret : 
sig ned i alle Kløfter og derved bidraget til, at Fjældene er blevet endnu skarpere 
og mere lodrette end oprindelig. Ogsaa i Øjeblikket er store Strækninger dækket. 
af Højlandsis, hvis Gletschere har aflejret betydelige Moræner paa Fjældsiderne 
og i de mange Dalstrøg, der gennemkrydser Landet. Et saadant fører blandt 
mange andre fra Bunden af Kangikitsox til Tasermiutsiak i Tasermiut med en 
Sidedal til Kinguadalen, og nær denne sidste udmunder et andet Dalstrøg, der 
forbinder Bunden af Taserssuak og Kangerdluk i Ilua med hinanden. Endelig 
strækker Sænkningen Itivdlerssuak sig tværs over Landet mellem Tasiussak i 
Tasermiut og den lille Vig nordligst i Torssukåtak. Her findes enkelte Nordbo- 
ruiner, saaledes paa Østsiden af Igdlukasik Øen og ved Ikigait. 
Øerne. Midtvejs mellem Tasermiut og Amitsuarssuk ligger den aflange, 
smalle Ø Igdlukasik langs Foden af det eneste større Fjældparti paa denne 
Strækning. Den er skilt fra Fastlandskysten ved Sundet Tunünguak, hvorfra. 
det smalle Kipingajak (9: det krogede) med Stromstedet Kôrnuarssuk fører 
Nord om Øen til Ilüngua (Fig. 12). 
Mod Søsiden er Øen dækket af en enkelt større og en talrig Mængde mindre 
Øer. De er alle ganske lave, stærkt isskurede og dækket af skarpt Grus. De to Løb, 
