410 JULIANEHAAB DISTRIKT 
Nardlusox, der umiddelbart Vest for Igdlukasik Øen fører til Bopladsen paa 
Sydspidsen af Øen, er den almindeligst benyttede Baaderute for nordfra kom- 
mende Rejsende, da Løbene mellem Smaaøerne Syd herfor let tilstuves af Is 
paa Grund af den rivende Strøm gennem Sundene. 
Kitsigsut Øerne, der falder i en større nordlig og en mindre sydlig Gruppe, 
omfatter hen imod et Par Hundrede Øer, de allerfleste smaa, lave, og enkelte 
saa stærk isskurede, at de er lige saa regelmæssig formet som Bunden af en 
Gryde. Den største af Øerne, Angissok, midt i den nordlige Gruppe er 95 m høj. 
De ligner i Udseende Igdlukasik Øerne, er ligesom disse delvis dækket af For- 
vitringsgrus og har en fattig Udkystvegetation. Herude samles i Klapmydsetiden 
hele Befolkningen, der er hjemmehørende i den sydlige Del af Distriktet, og 
Udliggeren fra Pamiagdluk forestaar Handelen ved den Butik, der i Fangsttiden 
er oprettet paa den nordligste, større Ø, Nunarssuak. | 
Landet Syd for Ilua Fjorden. Lidt Syd for Ilua Fjorden kommer man 
omkring Akuliaruseks ret lave Pynt til det 60 km lange Prins Christians Sund 
(Ikerasagssuak), der med Udgangspunktet i Perusussok strækker sig over til Øst- 
kysten. Sundet har ligeløbende, stejle Kyster og en rivende Strøm. Midt i Løbet, 
der let tilstuves af Storis, ligger en lille Bugt med Sundets eneste Havn paa 
Nordsiden, der har enkelte Gletschere, hvoraf kun een skal afsætte Kalvis. 
I Forbindelse med Ilua Fjorden og Torssukätak danner Ikerasagssuak Syd- 
grænsen for Grønlands Fastland og den nordligste Baaderute mellem Vest- 
og Østkysten. Alt Landet herfra ned til Kap Farvel bestaar udelukkende af enkelte 
mindre og adskillige større, høje med talrige Gletschere dækkede Øer, der er skilt 
fra hinanden ved et System af smalle Sunde. Vegetationen er yderst sparsom, 
selv i de bedst beskyttede Bugter, og store Strækninger er næsten helt blottet for 
‚ Plantevækst. Klimaet er raat, og Sneen forsvinder ofte først sent paa Sommeren. 
En anden Baaderute, der gaar igennem Utorkarmiut og Ikek Løbene 
Syd om Pamiagdluk og Christian d. IV's Ø, fører ligeledes til Østkysten. Mellem 
de to Ruter strækker sig et Bælte af Øer, der udfylder Mellemrummet mellem 
Vest- og Østkysten. Trende Sunde, Torssukåtak, Anordliuitsox Løbet og Peru- 
зиззок skyder sig ind mellem Øerne og forbinder de to Baaderuter med hinanden. 
De mange Løb mellem Øerne letter i høj Grad Forbindelsen mellem Bopladserne, 
idet der i Almindelighed vil være flere Veje at vælge imellem, naar nogle af Sun- 
dene er spærret med Storis. | 
Den vestligste af Øerne i Bæltet er den lille 775 m høje Nunarssuak, der 
har stejle Kyster overalt med mægtige Rovser paa den mod Körnok Løbet ven- 
dende Side. Kun paa Vestkysten, foran hvilken der findes en lille Gruppe lave, 
ganske nøgne Klippeøer, Sarssat, er der et kort, smalt Forland. 
Pamiagdluk (9: Halen), Øst herfor, har en høj, stærk forrevet Vestkyst 
med talrige Smaagletschere, en Del Moræner op ad Skrænterne og mægtige Rov- 
ser. Paa Østsiden strækker sig et ret bredt, lavt Forland langs Foden af det bag- 
ved liggende, mægtige Kilertikitsok, der hæver sig indtil 1250 m over Havet, 
medens den sydlige Del af Øen er smaabakket med talrige Søer og to dybe Ind- 
