418 JULIANEHAAB DISTRIKT 
vitringsgrus. Paa Indre Kitsigsut forekommer rødlig Zirkon i en syenitagtig 
Stenart af ravnsort Hornblende i Forbindelse med sortbrun Feldspat, og i Egnen 
omkring Torssukåtak findes Grønstensgange i Syeniten, hvori der spredt fore- 
kommer grøn, Feldspat og gangvis storbladet Hornblende. 
Julianehaab Granitten begynder ved Knækket og omfatter hele det 
mægtige Arkipelag, der ligger Nord for Julianehaab Bugten mellem Torssukåtak 
og Igaliko Fjorden, samt Fastlandskysten langs Indlandsisens Rand fra Ser- 
mitsialik til Bunden af N. Sermilik; endvidere Ilimaussak Halvøens nordligste 
Del og Fastlandspartiet paa Nordsiden af Igaliko Fjorden. Granitten er, i det 
Omfang den kendes, finkornet, graa, sjældnere rødlig af Farve. I Julianehaabs 
Nærhed og ind ad Igaliko Fjorden til, er den temmelig rig paa Hornblende, men 
Nord herfor aftager Hornblendemængden. stærkt, Granitten bliver storkornet 
med mælket Kvarts og, underordnet, mørk Glimmer. Mægtige, ofte lodrette Grøn- 
stensgange, der hist og her gaar over til Grønstensporfyr, afvekslende med svæ- 
rere og tyndere Aarer af Syenit, gennemskærer Granitten, men disse sidste fore- 
kommer dog sjældnere og langt mere spredt end Grønstensgangene, der er stærk 
forvitrende og som Følge deraf paa mange Steder har bidraget til Dannelsen af 
de snævreste Sunde i Skærgaarden. Paa enkelte Steder er der paavist sort Horn- 
blende, paa andre dels krystalliseret, bladrig, dels rød Feldspat og i Juliane- 
haabsegnen store hvide, jernholdige Kvartsaarer; men disse Iagttagelser er for 
faa og spredte til, at man heraf kan danne sig et Skøn over Mængden og Årten 
af de Bjærgarter, der er iblandet Granitten. 
Største Delen af Partiet bestaar af gennemgaaende lave, stærkt afrundede 
Fjældkupler, der danner en paafaldende Modsætning til de store Granitfjælde 
i Partiets østlige Del omkring Kangerdluarssuk, hvor navnlig Kitdlavåt udmær- 
ker sig ved sin skarpe, stærkt furede, vældige Fjældryg med stejldybe Sider. 
Granitten er her grovkornet, hornblendeholdig og af en kompakt Masse, der 
ved Forbindelsen med Feldspaten bliver porfyrisk. 
Endnu maa nævnes, at der paa Kekertarssuak 1 Igaliko Fjorden forekom- 
mer broget Kobbermalm, men i ringe Mængde, og Malakit i Kvarts, samt at 
der paa samme Ø er fundet smaa Stykker Sølv liggende løse i Mulden i Klippe- 
revner. 
Nefelinsyeniten. Af de foran omtalte to store Partier af Nefelinsyenit, 
der forekommer i Distriktet, er det vestligste beliggende paa begge Sider af Tu- 
nugdliarfik, der gennemskærer. Hovedmassen omtrent paa Midten og saaledes 
deler denne i to næsten lige store Dele, medens Kangerdluarssuk vestfra skyder 
sig ind i det sydligste Eruptivfelt, der naar til Vandskellet mellem Kangerdluar- 
ssuk og Kakortok Fjorden. Partiet, der mod Sydvest og Vest grænser til Ivia- 
ngiussat og Nunasarnaussak og mod Øst til Kitdlavåt, har en Udstrækning af 
10 km langs Tunugdliarfik, paa hvis Nordside det lige over for liggende Parti 
i samme Længde skyder sig nordpaa op til Ilimaussak Fjeldet. 
Nefelinsyeniten og de øvrige Eruptiver, der forekommer i Julianehaab 
Distrikt, er særlig undersøgt af den danske Geolog N. У. Ussing, der over disse 
