494 JULIANEHAAB DISTRIKT 
bede Granit. Diabasgangene i denne er uregelmæssige og af smaa Dimensioner, 
medens de Nord herfor udmærker sig ved deres store Bredde. 
I Pegmatitgangene forekommer hyppigst Magnetjernsten, Granat, Fluspat, 
Straalsten, Svovlkis, Kobberkis, Molybdænglans og Beryl m. fl. 
Landet mellem Sydprøven og Tasermiut Fjorden er i geologisk Henseende 
langt mere uensartet. Omkring Lichtenau optræder en sort, meget let forvitrende 
Gabbro, der bestaar af en lys Feldspat og en smuk mørkgrøn Diallag. Den findes 
desuden i det nordlige Parti af Kekertarssuatsiak Øen, Vest for Sermersök. 
I et sluttet Parti, der indtager Nordsiden af Sermersôk, Kanajormiut Øerne 
og den Nord herfor liggende Fastlandspynt, samt den nordlige Halvdel af Tug- 
tutuarssuk, optræder en anden Bjærgart, nemlig yngre Granit af en ganske 
anden Karakter end den ovenfor omtalte Granit Nord for Sårdlok. Feldspat- 
krystallerne er stærk dominerende, veludviklede og naar en betydelig Storrelse. 
Granitten, hvori Glimmeren er underordnet og undertiden erstattet med Horn- 
blende, indeholder en Mængde afrundede Stykker af Gnejs. Af Spalteudfyld- 
ninger findes nogle ubetydelige Kvartsgange, medens Diabas- og Pegmatitgange 
mangler fuldstændig. 
Som oftest danner denne yngre Granit lave afrundede Fjælde, undtagen paa 
Sermersök, hvor dens Tilbøjelighed til Afskalning i store Flager fremkalder 
dels stærkt skraanende eller lodrette, ofte aldeles utilgængelige Fjældvægge, dels 
spidse, obeliskformede Toppe, som eksempelvis findes midt paa Øen. Dette i For- 
bindelse med Bjærgartens graabrune Farve gør det let, allerede paa Afstand at 
skelne den fra den graa og finkornede ældre Granit, som omgiver den paa alle 
Sider. Paa Unartok og i Fjorden af samme Navn kan denne ældre Granit inde- 
holde større og mindre, skarpkantede Brudstykker af mørk Gnejs og Hornblende- 
skifer; den er fattigere paa Diabas- og Pegmatitgange end Granitten Nord for 
Sårdlok, som den iøvrigt ligner. Ved Fjældet Asatdlut findes en Blok af Vegsten, 
hvilket maa betegnes som еп Sjældenhed i Distriktet, hvor denne til Forarbejdelse 
af Husgeraad navnlig forhen saa nødvendige Stenart enten er helt opbrugt, eller 
af en saadan Beskaffenhed, at den ikke kan benyttes og nærmest maa kaldes 
Talkskifer. Tæt ved Vegstensforekomsten findes en med Kalkspat udfyldt Spalte 
i Granitten. Da Kalkspaten i knust Tilstand iblandes Snus, besøges Stedet ofte 
af Grønlænderne. . 
Øst for en Linie, der strækker sig tværs gennem Sermersök, omtrent fra 
»Skeerne« paa Øens NØ.-Pynt til Sydspidsen Kangek, findes der et betydeligt 
Areal af Gnejs, som omfatter — foruden Sermersôks Østkyst — de indenfor lig- 
gende Øer, Kysterne paa begge Sider af В. Sermilik og Strækningen ned til og 
paa begge Sider af Tasermiut Fjordens Munding. Endvidere findes et særskilt 
Parti paa Nordsiden af denne Fjord indenfor Itivdlikasik; men den her antydede 
Fordeling af Bjærgarterne i Tasermiut er dog ikke helt fyldestgørende, idet Gnejs; 
ældre eller yngre Granit veksler mellem hverandre uden Regelmæssighed. Gnej- 
sen er finkornet og mørk eller stærk rustrød paa Overfladen. Fjælde af denne 
sidste Art er meget almindelige og forekommer hyppigt paa Sermersök, 1 В. Ser- 
