432 JULIANEHAAB DISTRIKT 
Alperegionen, finder man i det Indre af Sydkystlandet en Birkeregion. 
Dette er for saa vidt i Overensstemmelse med den Regel, at man ved en Middel- 
temperatur for den varmeste Sommermaaned af 10° C. plejer at vente Trævækst, 
men fysiognomisk er Forskellen mellem Vegetationen i Sydkystlandet og Midt- 
grønland ikke stor. 
En væsentlig Indflydelse paa Vegetationen i den indre Del af Sydkystlandet 
har Føhnvinden, der blæser langt kraftigere her end i de nordlige Egne. Ved sin 
betydelige Styrke og Tørhed har denne Vind ikke alene en stærkt tørrende Ind- 
virkning paa Plantevæksten, men Vegetationsformernes Fordeling og Præg be- 
stemmes for en væsentlig Del af den. 
Vegetationsformer. Lyngheden. Som foran omtalt har Yderøerne det 
samme Prag og til Dels den samme Flora som længere nordpaa. De er enten ode 
eller har en sparsom Bevoksning af Mosser, Lichener og til Dels Krækkebær, 
men undertiden kan Mosvegetationen dog, som Følge af det fugtige Klima, være 
til Stede i en saadan Mængde, at den danner et sammenhængende Tæppe, hvori 
Krækkebærlyngen og enkelte andre Planter vokser spredt. Efterhaanden afløses 
denne Vegetationsform af Lyngheden, der har det samme Præg og væsentlig 
den samme Sammensætning som i Midtgrønland. Dog er Betula glandulosa i den 
sydlige Del af Landet traadt i Stedet for Betula nana, Cassiope tetragona og en- 
kelte andre Lyngbuske mangler helt, og Dryas ищедтфойа og Rhododendron 
dapponicum forekommer kun sjældent. Heden faar derved et mere ensartet Præg 
end i Midtgrønland og bestaar hovedsagelig af Krækkebærlyng, Dværgbirk, 
Mosebølle, Graapil, Blaalyng, Ledum groenlandicum, Dværgpil og Enebær. 
Paa Yderlandet og de indre Øer er Krækkebærlyngen stærk dominerende, 
ofte næsten eneherskende, idet den alene danner Vegetationstæppet, medens 
de andre Hedebuske ganske mangler, eller kun findes som en ubetydelig Indblan- 
ding. Paa nogenlunde beskyttede Steder kan de enkelte Planter smelte sammen 
til et sammenhængende Tæppe, men paa mere vindaabne Steder er de enkelte 
Eksemplarer adskilte, liggende tæt trykket til Jorden med den øverste grønne 
Bræmme i den samme Retning, der viser sig at falde sammen med den fremher- 
skende Vindretning. Allerede paa Fastlandets Yderkyst kan det iagttages, at 
Krækkebærlyngen deler Herredømmet med andre af Hedens Buske, særlig Mosebølle, 
Dværgbirk og til Dels Graapil. Efterhaanden som man fra Kysten trænger ind i 
Landet, viser det sig, at særlig de to første tager Overhaand i Hedens Sammensæt- 
ning,idet Krækkebær herinde holder sig til Nordskraaningerne eller maa søges højere 
til Fjælds, paa ganske lignende Maade som i Godthaab Distrikt og i de umiddel- 
bart Syd herfor liggende Egne. De to førstnævnte Arter er mere end Krække- 
bærlyngen egnet til de tørre Egne i Landets Indre, hvilket maaske beror paa, 
at de er uden Blade om Vinteren, og Lyngheder af denne Sammensætning er meget 
udbredte 1 Sydkystlandet, paa samme Maade som Betula nana, Mosebolle, Ledum og 
Cassiope danner Hovedmassen af de hededannende Buske i Midtgrønland. Lyng- 
heden holder sig mest til fladt eller skraanende Terræn i Lavlandet eller paa Bjærg- 
skraaninger, hvor Betingelserne ikke er tilstrækkelig gunstige for Forekomsten 
