JULIANEHAAB DISTRIKT 433 
af Krat. I den inderste Del af Julianehaab Partiet er den typiske Lynghede ikke 
saa almindelig som andre Steder og bliver ofte blandet med buskformede Liche- 
ner, der undertiden optræder i en saadan Mængde, at dens lyse Farve skinner 
igennem mellem Lyngbuskene, som samtidig bliver mere spredte, hvorved der 
sker en gradvis Overgang til Lichenheden. 
Urtemarken. Urtemarken eller Urtelien kan opfattes som »Kratbunden 
uden Buskene«. Dette fremtræder tydeligt paa Øerne og den ydre Del af Fast- 
landskysten, hvor Urtelierne dækker saadanne Skraaninger, som længere inde i 
Landet maatte antages at være bevokset med Pilekrat. Forøvrigt fortsættes 
Urtemarkerne ofte af Lyngheden, idet dennes Buske paa de luneste og fugtigste 
Steder, og navnlig hvor Terrænet skraaner, viger mere eller mindre tilbage, me- 
dens Urterne til Gengæld tager Overhaand og fremtræder i kraftige Eksemplarer 
og til Dels i Arter, som ikke hører hjemme i Lyngheden. 
Antallet af Urter, der optræder i Urtelierne, er betydeligt, og disses Sam- 
mensætning er sædvanlig meget broget. I Reglen forekommer et forholdsvis stort 
Antal Arter i den Grad sammenblandet, at ingen enkelt kan udpeges som domi- 
nerende, men paa enkelte Steder kan man dog finde en enkelt Art særlig frem- 
trædende, saaledes undertiden Streptopus, Lovefod, Smorblomst og andre. 
Fra Yderlandet langs Fjordene til det Indre af Landet forandrer Urtelien 
lidt efter lidt Karakter, idet Græsserne efterhaanden kommer til at spille en saa 
fremtrædende Rolle, at der undertiden kan være Tvivl om, hvorvidt man kan 
tale om en Urteli eller om en Græs-Urteli. At de typiske Urtelier er saa sjældne 
i den indre Del af Landet, skyldes vistnok den stærke Sommervarme, som dels 
begunstiger Græssene paa de andre Urters Bekostning, dels fremmer Krattenes 
Udvikling. 
Græslier og Græsmark. Fra Urtelierne, i hvis: Sammensætning Græs- 
serne spiller en fremtrædende Rolle, føres man gennem saadanne Overgangs- 
former til de typiske Græslier, i hvilke Græsserne er i afgjort Overvægt, hvilket 
giver dem alle en betydelig indbyrdes Lighed; men iøvrigt er Karakteren ikke 
lidt forskellig, idet dels de Græsarter, hvoraf Græstæppet er sammensat, dels de 
dem ledsagende Planter er stærkt vekslende. Vellugtende Gulaks og bølget Bunke 
er uden Sammenligning de hyppigst forekommende i Græsmarkerne; men disse 
har ofte en temmelig blandet Sammensætning og indeholder et ret stort Antal 
af Urtemarkens Arter. Græsbevoksningerne træffes hyppigst paa stejle, noget 
fugtige Bjærgskraaninger og kan, naar de indeholder de mere bredbladede Græs- 
arter, naa en anselig Højde. Vegetationen forekommer dog ogsaa paa fladt eller 
svagt skraanende Terræn og er i saa Fald sammensat af et mindre Antal Arter. 
Da Jordbunden paa saadanne Steder er mindre fugtig, har Vegetationen et mere 
xerofilt Præg og minder om vore hjemlige, aabne, tørre Skovenge. Græslier og 
Græsmarker forekommer ret almindeligt i Julianehaabs Partiet, især i det Indre 
af Tunugdliarfik, saaledes i Omegnen, af Igaliko, paa Landet mellem Tunug- 
dliarfik og N. Sermilik, i Egnen mellem Igaliko Fjord og Agdluitsox, samt i min- 
dre Omfang i Tasermiut Partiet, men de dækker intetsteds større Arealer. Det 
Dansk Grønland. II. 28 
